104 [20] 



ne možemo zamjeriti. Bilo je uvijek velikih geologa, među koje 

 valja pribrojiti i današnjeg E. Suessa, čiji se rad nije sastojao 

 samo u studijama u terenu, već su mnogi od njih lih umova- 

 njem riješavali velike probleme. 



Za riješenje po Schmidtu nabačenog problema velebit- 

 skog pokrova valja dokazati, da je trijas na spomenutim poljima 

 i otocima zbilja autohton, ili da su to samo pokrovne krpe i 

 grebeni, koji leže na kredi i tercijaru. 



Geolozi bečkog geologijskog zavoda protive se shvaćanju 

 prof. Schmidta, te izjaviše, da će to shvaćanje tek onda pobi- 

 jati, dok C. Schmidt iznese dokaze. C. Schmidt nije donio 

 do danas dokaza za svoje tvrdnje, a čini se da ih i neće donijeti, 

 tako da ćemo mi i dalje vjerovati u autohtoniju Velebita. 



I drugi su neki austrijski geolozi nabacili u novije vrijeme 

 tu i tamo nekoja novija tumačenja tektonike Dinarida, ali pre- 

 daleko bi nas vodilo, da se na ovom mjestu u ista upuštamo. 



Jedno od najznamenitijih pitanja hrvatske geologije je zna- 

 čenje orijentalnoga kopna, određenje njegovih granica i njegov 

 utjecaj na tektoniku hrvatskog gorja. 



Prijašnji učenjaci, a navlastito hrvatski geografi, smatrali 

 su hrvatsko-slavonsko gorje, a napose t. zv. otočno gorje, di- 

 rektnim ograncima istočnih Alpa, u kojem se ove pomalo gube 

 pod mlađim tvorevinama, probijajući te mlađe naslage još na 

 nekim mjestima. 



Nema sumnje, da jedan kompaktan masiv, koji sastoji re- 

 cimo iz starih tvorevina eruptivnog i kristalinskog kamenja, 

 stavlja boranju mlađih sedimenata jak otpor. Tako je općenito 

 poznat veliki otpor, kojim je češki masiv prkosio miocenskom 

 boranju Alpa. Već je na jednostavnoj geografskoj karti eviden- 

 tno, kako se Alpe kod Beča suzuju uslijed otpora češkog ma- 

 siva, i kako na jedanput dobivši slobodan prostor naglo zavijaju 

 na sjeveroistok, te prelaze u Karpate. Slično kao češki masiv 

 vladaju se i drugi ako i manji masivi. Ovi općeniti pojavi se 

 pojavljuju i u manje boranom gorju nego što su Alpe, te se 

 osobito lijepo očituju u švicarskom Juri. 



Već je Neumayr u svojim glasovitim raspravama o pro- 

 stiranju jurske formacije naglašavao opstanak orijentalnog kopna, 

 a Mojsisovicsu geologiji Bosne i Hercegovine od god. 1880. 



