[2] 



187 



Ako su ove zrake tjelešca nabijena elektricitetom, moraju 

 se pokoravati gore navedenom zakonu. Pokus to zaista po- 

 kazuje. Neka je X (slika 2.) smjer katodnih zraka, Y smjer 

 magnetske sile, a y = 90° t. j. magnetska sila djeluje okomito 

 na smjer katodnih zraka. 



Nadalje neka je e ona množina elektricitete, što je vezana 

 uz tu česticn, koja čini sastavni dio katodnih zraka, a v njena 

 brzina, onda će doći u Biot-Savartovoj formuli mjesto 



/. d. s — v. e ako reduciramo na jedinicu dužine; -, — H t. j. 



jakost magnetskog polja. Dakle je F ' — H e v. 



Ä 



f 



*X 



Slika 2. 



Narav je tih zraka bila time razjašnjena, što se tako kon- 

 statiralo, da su to tjelešca uz koje jevezana negativna 

 električna sila. Te su čestice nazvane elektronima ili 

 po Thomsonu korpuskulama. 



Mnogobrojni su pokusi pokazali, da svako tijelo, odabrano 

 za katodu, izdaje elektrone. Da se tu pak zaista radi o istim 

 elektronima, pokazuje t. zv. „specifični naboj" e/m, gdje je e 

 množina električne sile, a m masa elektrona. Tačna su mjerenja 

 izvedena od J. J. Thomsona, Lorenza, Henria Becquerela i 

 mnogih drugih fizičara pokazala, da je e/m za elektrone dobivene 



