195 



su po autoru u vapnencima i dolomitima mezozoičke dobe. Tumačeći 

 postanak špilja općenito obazire se autor na mišljenja Krebela, Perka, 

 Grunda, Kraussa, Martela, Neuschela i Cvijića, te ujedno izriče misao, 

 da ne pristaje uz nijednu današnju razdiobu špilja bilo prema broju pu- 

 kotina, bilo na onu, osnovanu na hidrografskim osebinama i to s razloga, 

 što drži, da je svaka razdioba u opće suvišna. Istina je, da autor dijeli 

 špilje u suhe i s riječnim vodotokom, ali ta razdioba ima svrhu, da pri- 

 kaže njihovo današnje stanje. Osobitu važnost priklanja autor špiljama 

 s riječnim vodotocima, jer u njima treba tražiti ključ tumačenju hidro- 

 grafskih osobitosti u kršu. 



U drugom dijelu radnje tumači pisac špilje okoliša Lokvarskog, a 

 ujedno raspravlja o postanku lokvarskog polja, koje označuje kao urušeno 

 krško polje, koje je prema razdiobi Cvijićevoj „periodički inundirano". 

 Glavni uzrok stvaranju lokvarskog polja pripisuje autor potoku Lokvarki. 

 Od špilja ovog okoliša tumače se i opisuju „Medveđa pećina", „Lipa", 

 „Bukovac", „Ledena pećina", „Gerovski rebar", te polušpilja „Golubinjak". 



U trećem dijelu radnje opisuju se špilje okoliša karlovačkog i to: 

 „Ozaljska pećina", „Vrlovka", „Vražić", „Jezero" i „Lipa". Vrijedno je 

 istaći, da je u špilji „Vražić" imao autor prilike motriti zaseban i zanimiv 

 pojav „podzemnih škrapa", koji pojav, koliko mi je poznato, ne spo 

 minje dosad nijedan autor. 



Radnji je priloženo 9 tabla, a u tekstu mnogo skica prereza i iz- 

 mjera pojedinih spominjanih špilja. Fran Šuklje. 



Rossi L M DiePlješivicaundihr Verbindungszug mit dem 

 Velebit in botanischer Hinsicht. (Separat-Abdruck aus No. 1/5. 

 des XII. Jahrganges der „Ungarischen Botan. Blätter", 1913. Str. 1—70.). 



U uvodu podaje nam poznati naš florist kratki oris orografskih, hi- 

 drografskih, geoloških i klimatičkih prilika obrađenog područja. Prelazi 

 zatim na istoriju botaničkog ispitivanja, iz koje razabiremo, da su se već 

 prije njega Hacquet, Pavao Kitaibel, R. grof. Waldstein, Schlosser 

 i Vukotinović, Zelebor, Josip Torbar, V. Borba s, G. A Po- 

 scharsky, Adolf Boller, G. Beck vitez od Mannagette, Mihajjlo 

 Stark, Josip Schiller, Arpad pl. Degen, Ginzberger i dr. florom 

 ovoga dijela naše domovine zanimali. Kako su unatoč tome neki krajevi 

 ostali neispitani, dugujemo veliku zahvalnost majoru Rossi-u, što nije žalio 

 truda ni troška, da nas na osnovu svojih brojnih ekskursija upozna pobliže 

 sa vegetacionim i florističkim prilikama jednoga od najzanimljivijih po- 

 dručja naše domovine. 



Glavnu sastojinu Plješivice tvore bukove šume, koje se protežu od 

 Priboja sve do dalmatinsko-bosanske međe. Lijepe bukove šume pokri- 

 vaju sav istočni dio; osim toga nalazimo lijepih sastojina na samoj Plje- 

 šivici, Ozeblinu, Rudiliscu, Kuku, Kremenu, Urljaju, Bukovom vrhu i Po- 

 štaku. Bukva se od 450 m. uspinje do 1620, gdje postaje grmolikom. Iza 

 nje dolaze jela i smreka, koje nalazimo tek u sjevernoj trećini. Kod Fr- 

 kašić Drage počinju čiste jelove i smrekove sastojine, koje uzlaze sve 



