262 



tonskih provodnih crta, od kojih jedan ide smjerom NW— SE, a drugi 

 smjerom N — S. Duž ovih provodnih crta, kao i duž glavne lomne zone 

 zbivala su se poniranja i dizanja pojedinih gorskih ploča. Ta dizanja i 

 spuštanja prouzrokovala su jaka boranja sviju velebitskih i ličkih strata. 

 Uzduž glavne lomne zone usjelo je NE krilo Velebita za 1000 m, što je 

 razlogom, da vrlo često nalazimo, gdje lias vapnenci leže na karbonu. 

 Autor je predočio cijelu tektoniku ovih okoliša nizom vrlo instruktivnih 

 profila i sa nekoliko fotografija. Od profila se osobito ističu: Dobroselo— 

 Mazin— Bruvno, Tremušnjaci— Gorica, Budimir— Ilica planina i Kom— 

 Pribudić. Svuda se očituju lomne zone prisućem triadičkih naslaga, koji 

 kod Gračaca prestaju, a da se opet kod Glogova pojave, pak kod Zrmanje 

 postizavaju osobit razvitak. Glavna lomna zona očituje se još i u krpici 

 eruptivnoga kamenja kod Vrela na južnom podnožju brda kod crkvice 

 Sv. Nikole. Važna je svakako prodorna zona, što ide od Mazina preko 

 Kuka na Kremen sve do Udbine, a odavle preko Bunića, Krbavskoga 

 polja prema prostranom Gackom polju. U sjevero-zapadnom nastavku 

 Krbavskoga polja proteže se od Bunića prema Čanku 10 kim dugi eocenski 

 prodor, pak se njime jasno očituje druga paralelna lomna zona onoj na 

 podnožju Velebita, koja ide smjerom Mazin— Udbina— Otočac do Vino- 

 dola. Tektonske pojave između ovih dvaju lomnih zona razlogom su po- 

 stanka krških polja kao i smjerova rijeka Like, Gacke i Ričice. Važna je 

 također i pukotina Une uzduž koje su otvorene naslage sve do perma, 

 a koje se prema jugu nadovezuje na Zrmanjsku pukotinu. Iz svojih tek- 

 tonskih razmatranja zaključuje autor konačno, da uslijed jednostavnih 

 tektonskih odnosa ovoga okoliša otpada nazor o premaknuću naslaga u 

 Velebitu kao i u Lici. 



Što se hydrografije tiče to se vidi, da je ona u uskoj vezi sa tek- 

 tonskim prilikama, pak da su vrela vezana na triadičke tvorevine imenice 

 na werfenske škriljeve, wengenske i raibl-naslage. Pretežno su to vrela 

 kratkoga tijeka, jer došavši u lias ili jura vapnence redovno poniru. Ima 

 i jačih vrela u obliku vauclusse-vrela kao Una i Zrmanja, a spomena su 

 vrijedna krška jezera Babica, Kusac i Veliko jezero. 



O nastupanju korisnoga kamenja i ruda vidimo iz autoro- 

 voga tumačenja, da je od neznatne vrijednosti, pošto sve rude izuzev 

 sadre dolaze u vrlo malim količinama, Autor spominje naredne rude: 

 Sumpor kod Neteke u sadri, Pyrit iz Doljana i Dabašnice, Galenit 

 iznad Popine i Labusa, Hematit iz Male Popine, Doljana i Žitišta kod 

 Bruvna, Magnetit kod Tomingaja, Bauxit dolazi na više mjesta kao 

 kod Gračaca prema Bruvnu, kod Rudopolja, Mazina, Doljana, Vel. Popine i 

 Ljubo va. Sadra je osobito raširena u okolišu Kaldrme, Dugopolja, Srba 

 i Vrela. Nešto bituminosnih škriljeva dolazi u okolišu Zvonigrada i Do- 

 ljana. Kao građevni kamen služi lias i jurski vapnenci, pak kredni kršnici, 

 dok za paljenje vapna su osobito dobri svjetlo sivi vapnenci liasa i bijeli 

 ladinički diploporni vapnenci. 



Oba djela imadu na koncu priložene ukusne table sa slikama iz 

 odnosnih okoliša. Poljak. 



