BÁRÓ ETTINGSHAUSEN KONSTANTIN, 5 
Majdnem gúnynyal emlékezik meg a régi, hypotheticus szárazföldi 
összeköttetésekről a nélkül, hogy valami érvet hozna föl ellenök. Az ő né- 
zete tehát az, hogy a föld természetes florái a harmadkori flora elemeinek 
útján vannak egymással összekötve, és hogy ezen természetes florák jellegét 
egy bizonyos floraelem, a afőelemv különös kifejlődése szabja meg. Megen- 
gedi ugyan, hogy az éghajlati föltételek szerint a jelenkori florák összetéte- 
lében cmellékelemekv is részesültek. melyek majd csak alárendeltek ma- 
radnak, majd pedig behatásukat a flora jellegére láthatólag érvényesítik. 
Létezni kellett tehát egy etörzsíloránako, mely valamennyi jelenkori flora 
elemeit magában foglalta és midőn egyrészt megengedi azt, miszerint lehet- 
séges az, bogy egy bizonyos faj csak egyetlen egy bizonyos helyen keletke- 
zik és innét különböző irányok felé elterjed, másrészt nem engedheti meg 
azt olyan fajokra nézve, melyek föltünően nagy területen vannak elterjedve, 
hanem e kérdést csak úgy fejthetnők meg, ha fölteszszük azt, hogy bizonyos 
növényfajok egyidejüleg sok helyen keletkeztek. ETTINGSHAUSEN itt a Cype- 
rus globulus-ra hivatkozik, mely a tropikus és mérsékelt Ázsiában nagyon el 
van terjedve, kevésbbé a tropikus Keletafrikában, a Mascarena szigeteken 
és a Középtenger vidékén ; de Ausztráliában Oueenslanden csak két helyen, 
Victoriában pedig csak a Hume River mellett fordul elő. Ez utóbbi helyi- 
ség példányai BENTHAM szerint föltűnő sötétebb szinű kalászkákat fejlesztet- 
tek és igen megközelítik a keletindiai C. Junghuhnii ALra.-t. ETTINGSHAUSEN 
szerint senki sem fogja azt állíthatni, hogy az utóbbi faj Keletindiából 
Ausztráliába vándorolt és ott a C. globulus-sá alakult volna át, mert ennek 
a C. Junghuhmi-hez való közeledése biztosan egészen függetlenül ment 
végbe; ha pedig az előbbeni még csak egy lépéssel ment volna tovább, 
akkor bizonyosan az utóbbi faj keletkezett volna belőle. Már előbb Myrica 
lignitum UxG. leveleinek nagy változatosságából és ennek folytán a recens 
fajok leveleihez való viselkedésükbőlis azt következteti, hogy a harmad- 
kori flora különböző helyeken egy és ugyanazon jellegű volt és hogy belőle 
fejlődtek ki a különböző részletes florák. Mindenki, ki a növényvándorlás 
lényegével megismerkedett, s ki tudja, hogy ugyszólván szemeink előtt is 
látjuk azt végbemenni, ki azt is tudja, hogy éppen a vándorlás juttatja a 
növényt abba az állapotba, melyben a megélhetés megváltozott föltételeihez 
alkalmazkodni iparkodik és ha azt nem teheti, elpusztul és hogy az alkal- 
mazkodás ezen képessége föltételezi a növényben a morphologiai változásra 
való hajlamot és képességet és hogy erre nézve éppen a palgontologia 
szolgáltat nekünk elég példát: az nem fog ETTINGSHAUSEN-nek soha be nem 
bizonyítható theoriájához csatlakozni.?F 
E mellett ETTINGSHAUSEN az evolutioról és a leszármazásról szóló 
theoriák őszinte híve volt és bizonyos, hogy e theoriák megerősbödésükre 
" Lásd az irodalmi jegyzéket VIII. alatt. 
