SCHMIDT GÉZA: GERBER FRIGYES. 13 
GERBER FRIGYES. 
ÍRTA 
SCHMIDT GÉzA.? 
GERBER FRIGYES, a salgó-tarjáni kőszenbánya részvénytársulat igazra- 
tója, a Ferencz József rend lovagja, az 1897. deczember hó 5-én, 41 éves 
korában, rövid szenvedés után jobb létre szenderült. Hült tetemei e hó 7-én 
számos szaktárs, az összes tarjáni testületek mély részvéte mellett tétettek 
örök nyugalomra. 
A magyarországi szénbányászat, egy a tudományosság magas niveauján 
álló, gyakorlati ismeretekben gazdag szakerőt, egy páratlan erélyü igazgatót 
veszített az elhunytban. 
Fáradhatatlan munkássága a szénbányászat emelése körül szerzett 
érdemei, és az a rajongó szeretet, melylyel ő a szénbányászat iránt viselte- 
tett, kötelességünkké teszi, hogy vele bővebben foglalkozzunk. 
GERBER FRIGYES bányaigazgató született az 1856. év november hó 28-án 
Mitrovica-ban. Fia volt egy cs. kir. katonai hivatalnoknak. Középiskoláit a 
cs. kir. főreáliskolában Pancsován végezte, a hol az érettségi vizsgát kitun- 
tetéssel tette le. Még mint nem is 17 éves ifju ment 1873 ban a freibergi 
bányászati akadémiára, a hol negy évet töltve két szakot végzett, az általá- 
nos bányamérnökit és a  mérnökit, mindkettőt kitüntetéssel. 1878-ban 
lépett Berzászkán, az ottani szénbányáknál, mint gyakornok szolgálatba, a 
hol 1880-ban a Kozla bányához véglegesen üzemvezetővé kinevezték, és 
mint ilyen ott 1882-ig szolgált. 1882-ben jött a salgó-tarjáni köszénbányák- 
hoz mint mérnök, a hol e minőségben négy évig, három évig mint gondnok 
és nyolcz évig mint igazgató működött. 
Tisztviselői irányában úgyszólván baráti vonzalmat érzett, azokat nagy 
tapintattal és ritka szakértelemmel tudta a gyakorlati élet számára nevelni. 
Mindig meghallgatta azok véleményét és azt, ha életre való volt, teljes erő- 
vel támogatta. Munkásai ügyes-bajos dolgait nagy igazságszeretettel egyen- 
lítette ki és azok jólétének emelésére tőle telhetőleg megtett mindent. 
Igazgatósága alatt négy aknat — Károly, Ferencz, Pálfalva, Etes — mé- 
lyesztettek és két tárnabányászatot a Lajos és Gusztáv tárót hozták üzembe. 
Hogy mennyire emelkedett fáradhatatlan tevékenysége alatt a salgó- 
tarjáni bányászat, mutatják a számbeli adatok. Míg ugyanis 1882-ben 
3 millió g volt a széntermelés, már 1889-ben 6, 1893-ban 9, 1895-ben 
10 millió g-ra emelkedett a széntermelés és azóta állandóan 10,000.000 a. 
Az 1888-ik évben, a Józsefakna II. déli siklójában történt vízbeomlás 
folytán 60 óráig eltemetve volt 20 bányamunkást saját élete veszélyezteté- 
: Felolvastatott az 1898. február 9-én tartott közgyülésen. 
