SZÉKES TERÜLETEK MAGYARORSZÁGON. 21 
lettel, sokáig állott a levegőn. A víz puhább lett. A Duna mellékén erről 
lépten-nyomon meggyőződhetünk. A folyóvizek szénsavon kívül még sul- 
fatokat, chloridokat, foszfatokat és nitratokat is tartalmaznak kis mennyi- 
ségben. Az alkotórészek mennyisége, egymáshoz való viszonya váltakozik a 
folyóvizek vízkörnyékét képező hegységek alapkőzete szerint. BISCHOFF össze - 
állította az európai folyóvizek összetételét s itt láthatjuk, hogy milyen 
különbözők azok. De főként mész-, magnézia-, natron-, kali és vassókat tar- 
talmaznak szénsav-, kénsav-, sósav-, foszforsavhoz kötve. Ha már most ilyen 
sós víz egy medenczébe ömlik és ott évről-évre csak párolgás által fogy meg, 
le nem folyik; világos, hogy a sók ebben a medenczében felszaporodnak 5 
a medencze vize végre erősen sós lesz. 
Igy történt ez hazánkban is. A szabályozás előtt a folyóvízek szét- 
ömlöttek óriási ártereiken s vizök nagy része egyes mélyebben fekvő meden- 
czékben megmaradt, ott nyáron át elpárolgott s a magával hozott sót a 
medencze fenekén hagyta. Az őszi esők, a hólé ezt belemosták a talajba s a 
tavaszi ár nem volt képes azt mind feloldani; mire felődoldott az egész 
rész, akkorra már a lefolyás megszünt. Továbbá a sókban gazdagabb víz 
nehezebb lévén, a fenéken marad, így a lefolyó víz mindig higabb volt mint 
a bennmaradt, tehát a sótartalom évente tetemesen szaporodott. 
Végre a sók oly mennyiségben gyültek össze a medenczében, hogy ott 
a fenéken 1—4 cm-nyi vastag réteget képeztek a víz elpárolgása után. 
A szél ezt a finom sóport felkavarta és szétterítette a környéken, így találunk 
olyan helyen is nagyobb mennyiségű sót a talajban, a hova ártéri víz nem 
jutott soha. Elvitte még a sót a föld árja is oly helyekre, a melyek kiöntési 
vizek felett feküsznek. Nyáron a föld árja a szárazon fekvő szigetek talaj 
hajcsövein áthuzódva a felszínén párolgott el. Elpárolgása után az összes 
sótartalom a talaj felszinén maradt. Ezért van az, hogy az új-aluviális terü- 
leten, azaz a legutóbbi időkig vízjárta helyeken lévő szigetek kivétel nél- 
kül vakszékek. A ki őszszel száraz esztendőkben ilyen sós vidéken jár, leg- 
gyengébb szélnél is észlelheti ezt a jelenséget. A belelegzett por sós (nálunk 
lugos izű a szódától) és csípi a szemet. A talajban azonban nem ugyan 
azokat a sókat találjuk, a melyeket a folyóvíz hozott oda, hanem azok nagy- 
részt már cserebomlást és változást szenvedtek. 
A talajokban összegyűlt sók összetétele igen különféle lehet ; nagyjá- 
ban két csoportra oszthatók : 1. Sós talajok, a melyekben a kénsavas sók a 
túlnyomók; 2. sós talajok, a melyek sótartalmának fő részét a szénsavas 
sók (alkali sók) képezik. Előfordul még oly talaj is, a mely rendkívül sok 
konyhasót tartalmaz, de ilyen mindig csak sóbányák közelében, sósforrások 
mentén található. A mi végre a salétromos talajokat illeti, ezek csak faluk 
közelében, nagyobb mennyisé gben összegyülemlett organikus anyagok kor- 
hadási terményeinek " cserebomlásából származnak, hazánkban igen csekély 
részét képezik a sós talajoknak. Vannak ugyan vidékek pl. Indiában a Gan- 
