SZÉKES TERÜLETEK MAGYARORSZÁGON. 25 
szürőn menni. Ez a jelenség az agyagos talajoknak azon tulajdonságából 
ered, hogy az agyag alkalikus folyadékban feldagad vagy némelyek szerint 
különválik szemenként, s így eltömi teljesen a szürő likacsait, míg neutralis 
sós oldatokban pelyhenként összeáll s ezen pelyhek között a sós víz át- 
szürődhetik. 
A pelyhes összeállást hátráltatják az alkaliak bydratjai és szénsavas 
sói, előidézik" pedig az összes többi kénsavas, sósavas, salétromsavas alkali- 
és fémsók.X Minden finom eloszlású test lebeg a vízben. Üveg, kréta, czinn- 
oxyd, ólomoxyd, vasrozsda stb., ba elég finomra van megőrölve, hónapokig 
lebegve marad a destillált vízten, annyival inkább az agyag, mely olyan 
finom szemekből. áll, hogy azokat még eddig semmiféle nagyító üveggel sem 
lehetett meglátni. Yy Zavaros agyagos vízet esztendőkön át meg lehet üveg- 
ben tartani anélkül, hogy leülepednék. A talajon tehát a sós víz addig szürő- 
dött át, míg ilyen neutralis sók vannak benne, pl. a konyhasó cserebomlá- 
sánál származó calciumchlorid. Ez a só rendkívüli oldékonysága következ- 
tében még akkor is mindig oldatban van, mikor már a szóda és a konyhasó 
kikristályosodott. Az első csapadék vize ezt akkorra teljesen leviszi az 
altalajba, mikor még a szóda egy része a felszinen, vagy a talajban még 
oldatlan állapotban van. Á 
A talaj a rajta lévő vízzel szemben egy nagy szürő szerepét játszsza ; az 
eső- és hólé egy része átszivárog rajta, úgyszintén az áradásoknál rájutó folyó 
víz egy része lefolyik a természetes mélyedéseken a folyókba s így a ten- 
gerbe ; egy más része átszürődik a talajon s a föld árjával folyik le ; egy har- 
madik része pedig elpárolog. Midőn a folyó vizek még a szabályozás előtti 
időkben szétterültek a síkságokon, a megrekedt vizeknek (a melyek t. 1. oly 
mélyedésekbe jutottak, a honnan újra a folyóba nem folyhattak vissza) sótar- 
talma a víz elpárolgása után a talaj felszinén maradt meg, az első eső 
.belemosta a talajba a meddig a rajtalévő víz beivódott. Száraz idő 
beálltával ez a talajban lévő sótartalom a hajcsövesség folytán újra vissza- 
húzódott a felszinre. A csapadékvizek és az új kiöntés vlze ezt a felszinen 
lévő sót újra feloldották, levitték a talajba. A sóknak ez a vándorlása így 
folyik már évek hosszú során keresztül, egy része a talajon át elment, egy 
más része megmaradt a talajban. Ha minden kiáradásnál több só maradt 
vissza mint átszürődhetett, természetes, hogy ilyen módon felszaporodtak 
a sók azaz a talaj telítve lett sóval. Már most addig, míg a talajnak egy 
bizonyos fokú neutralis sótartalma megvolt, az áteresztette a vizet, a mely- 
ben neutralis és alkalikus sók voltak együttesen feloldva; de miután ez 
: BODLÁNDER A.: Über Suspensionen. — N. Jahrb.f. Min. Geol. u. Pal. 1893. 
EL DzAt 7 ; 
kk RAMAN D.: Forstliche Bodenkunde. — Berlin, 1893. p. 56. 
