96 TREITZ PÉTER : 
a só oldat tulnyomóan alkalikussá vált, a talaj likacsait a szétfolyó 
agyag eltömte s az átszüremkedés megszünt, az összes alkalikus sótartalom 
megmaradt a talaj felszinén, a vizben. Igy a talaj mintegy önmaga szabá- 
lyozta a sók arányát, a melyek benne összegyűltek, maga a talaj válasz- 
totta külön a sókat, átbocsátva a neutralis sókat, s visszatartva az alkalikus 
hatásúakat. 
Különben azért minden kivirágzott sóban megleljük a vizsgálatnál 
úgy a chlort, a kénsavat, mint a szénsavas sókat, de az elsőket csak igen 
kis mennyiségben. Miután a volt mocsár végre állandóan kiszáradt, úgy 
hogy kénsavas sók nem képződhettek többé oly nagy mennyiségben, hanem 
a már meglévő humus-só oxydálása által csakis a szénsavas alkali sók sza- 
porodtak a talajban, azaz a mily mértékben fogyott a talajsó és kénsavas 
alkali tartalma, oly mértékben pótlódott az a humus-sókból származó alka- 
lik szénsavas sóival; világos, hogy végre a talaj egészen alkalikus hatású, 
széksós lett. Hazánkban csakugyan, néhány kivételes esettől eltekintve, a 
talaj felső rétegeiben a szénsavas alkali só (nevezetesen a szóda) a túl- 
nyomóbb. ; 
Még egyféle talajsóról kell megemlékeznem, mely még a legutolsó 
időkig fontos szerepet játszott a kereskedelemben, ez a salétromsavas kali 
vagy röviden salétrom. Magyarország nagy alföldjén több helyen iparszerű- 
leg űztek a salétromsavas káli, hogy úgy mondjam, gyártását, mert annak 
egyszerű kivirágzása sehol sem fordult elő; maga a salétromsavas káli csak 
akkor virágzott ki a talajból, ha azt előzőleg erre a czélra előkészítették. 
1850-ben dr. SzaBó JózsEr és MosER tanárok az akkori kormány megbizá- 
sából beutazták a salétromtermő vidékeket s tapasztalataikat a eJahr- 
buch der k. k. Reichsanstalt, 1850-ik évfolyamában irták le. Mind a két 
tudós megegyezik abban, hogy természetes szérű, azaz olyan, a melyen káli 
salétrom önmagától, a talaj mesterséges előkészítése nélkül virágoznék ki, 
nincs ; ilyet nem láttak útjokban; a természetes kivirágzó só kivétel nélkül 
salétromsavas mész volt, szódával, konyhasóval vegyest. A szérűket fa, szalma, 
és egy kálinövény hamujával kellett előbb behinteni s csak így kaptak rész- 
ben kálisalétrom-kivirágzást, mészsalétrom mellett. 
A mi ezen salétromsavas sók képződését illeti, azt ma ismerjük ; de 
gyanította a két fennemlített tudós is, hogy azok helyi jelenidőbeli képző- 
dések, s az emberi és állati hulladékok elbomlásából s ezen nitrogendús 
bomlási termények kilúgzásából származnak, melyek azután alkalmas 
helyen összegyülnek, nitrificalódnak s kivirágoznak. A szérűk közvetlen a 
faluk, jobban mondva a házak mellett voltak, a falu azon oldalán, a mely 
egy vizér, mocsár vagy tó felé hajlott; ide jutott az altalajban a faluban 
felhalmozott szerves maradványokból kilúgzott sókeverékek oldata s itt a 
tó vize által útjában feltartóztatva, a nap heve következtében a talaj haj- 
csövein keresztül elpárolgott; az oldatban lévő sók a talaj felszínén vissza 
