52 TÁRSULATI ÜGYEK. 
melyben mondható, a művelt világ minden részéből résztvettek a szakférfiak, 
akár mint magánosok, akár pedig mint a tudományos intézetek kiküldöttei, 
a m. kir. geologiai intézet részéről résztvegyek és midőn Szt.-Pétervárt megjelen- 
tem, hivatva voltam nemcsak ez intézetünket ott képviselni, hanem a nekem - 
jutott megtiszteltetés következtében a magyar tudományos Akademiát is, és azon 
kitüntető bizalmuk folytán, mely a jelenleg elfoglalt díszes helyre engemet ültetett, 
természetszerüleg egyúttal Magyarország geologiai testületeinek legöregebbikét is, 
a Magyarhoni Föltani Társulatot, a mit az illető helyen be is jelentettem. Legyen 
szabad mind az imént említetteknek a bizalmuk folytán engem ért kitüntetésért 
ez alkalommal legőszintébb köszönetemet kifejeznem. 
A nekem jutott feladat következtében még m. é. augusztus hó 25-én reggel 
a fárasztó, hosszú útra keltem és ugyanaz nap mintegy 10 órakor átléptem az osz- 
trák-orosz határt Graniczánál. Az útlevél és podgyász revisio előtt állottam. 
Sajátságos képek merengtek fel lelkemben, midőn az óriási birodalom 
földjére túlléptem, hisz az eddig hallottak és olvasottak szerint egész idegen 
nevezetesen hazánkéitől oly eltérő viszonyok elé siettem és ime lépten nyomon 
kellett meggyőződnöm arról, hogy mi ezt az országot és lakosait még ma sem 
ismerjük és itéljük meg egészen helyesen és nem méltatjuk úgy, mint valójukban 
és igazságosan megérdemlik. 
Graniczán magán az oroszországi vám- és rendőrközegek részéről igen elő- 
zékeny és udvarias elbánásban részesültünk, a mit konstatálni kellemes köteles- 
ségemnek ismerek. 
Éjfél volt, midőn az orosz vonat kirobogott velünk az éj sötétségébe. 
Reggel 6 óra tájt már az egykori lengyel királyság fővárosát értük el. To- 
vábbi utunkban is nagy kiterjedésű, egészben rónás, gyakran erdős, lápos vidék 
tárúlt szemünk elé. Az erdő állománya csak úgy fehérlett a nyirfáktól. A vasúti 
őrházak a mi szokásunktól eltérőleg egészen faépítmények. A falvak csak elszórtan 
jelentkeznek, nagyobb közökben. Vonatunk mentén elszórtan szaporán mutatkoz- 
tak, mint a glacial korszak maradékai, az északvidéki gránit, gnájsz stb. kőzetek- 
nek kisebb-nagyobb darabjai, az úgynevezett vándorkövek, és több helyt láttam, 
hogy ezek közül a nagyobbakat mindjárt ott a helyszínén megfaragták. 
Egészben további utunkon Szt.-Pétervárig a vidék jellege az emlitett, meg- 
lehetősen egyhangú marad és csak Dünaburg táján kezdett valóságos futóhomok 
is jelentkezni, mely magyarországi viszonyainkhoz már jobban illett, mint a többi 
eddig látott. 
Augusztus 27-én este 7"/2 órakor este érkeztem meg Szt.-Pétervártt, a hol az 
indóházban a megérkező geologusok számára tribün volt felállítva, melyen a 
bizottság megbizásából helyet foglalt fiatal, egyetemi polgárok az elszállásolás 
iránt nyujtottak útbaigazítást, nevezetesen az egyes hőtelekre szóló szoba előjegy- 
zési bárczákat szolgáltatták ki. 
Én és a véletlenül velem találkozott három útitársam a xHötel Russiev-re 
szóló szállás-utalványt kaptunk és a hosszú, valóban fárasztó vasúti utazás után 
azonnal szállásunkra hajtattunk; de mily kellemetlenségre akadtunk ott, midőn 
a szálloda személyzete nekünk kijelentette, hogy biz hajlékot ők nekünk bárczánk 
daczára sem adhatnak, mert az összes szobák el vannak foglalva. A bennünket 
