BŐRÖSTŐL MEGMARADT ICHTHYOSAURUS, 133 
leírtam? a  palaeontologusok és zoologusok körében közérdeklődést 
ébresztett. A nevezetes nagyságú hát- és farkúszóra már akkor felhívtam a 
figyelmet s átalában világosan körvonalozhattam az állatnak élő állapotbeli 
alakját. 
Azóta a leletek meglepően szaporodtak. Már 1892-ben sikerült egy 
holzmadeni nagy példányon, melyet a berlini kir. természetrajzi muzeum 
vásárolt meg, a farkúszót tisztán kipraeparálni; egy pompás farkúszót, 
melynek két csúcsa közötti szélessége kifeszített állapotában csaknem egy 
méter, a solnhofeni lithograph-palában találtak. Ezt a műüncheni kir 
palaeontologiai muzeum váltotta magához. Holzmadenből került az az igen 
szép teljes példány is, melyben a zürichi, 1894. évi geologiai congressus 
tagjainak volt alkalmok gyönyörködni s a melyet magántulajdonúl 
Brüsszelbe vittek volt el. Ezekhez a leletekhez méltó társúl csatlakozik 
a budapesti új példány, minthogy tulajdonságainál fogva nemcsak arra 
alkalmatos, hogy az eddigi megfigyelések helyessége iránt minden kétséget 
eloszlasson, hanem egyszersmind arra is, hogy a szóban levő ősvilági 
lények képét egynémely pontra nézve még tökéletesebbé alakítsa. 
A budapesti példány lágy részeinek megtartásbeli állapota megköze- 
lítőleg ugyanaz, mint a többi holzmadeni példányoké és voltaképen a 
világosbarna és sötétfekete szinek között változó fényes rétegből áll, mely 
a környező palakőzetből élesen kiválik és így a test körvonalait igen vilá- 
gosan előtünteti. Nem kételkedem benne, hogy a mikroszkopos kép is 
ugyanolyan festéksejtes és bőrmirigyes szerkezetet tüntetne elő a vizsgálat 
alkalmával, mint a minőt én a magunk stuttgarti példányán kimutattam. 
Haurr úr, a ki a praeparálás alkalmával a megtartás minden különbségeit 
legjobban megfigyelhette, azt a nézetét fejezi ki, hogy ámbár a megtartás- 
beli állapot átalában véve ugyanaz mint a stuttgarti példányé, mégis a 
bordákon fekvő bőr szerkezetét finomabbnak nézte és tartja, mint az 
úszókét ; különösen a farkúszón a szerves anyag igen szilárdnak és erőtel- 
jesen kifejlődöttnek mutatkozott. 
A. bőrtakaró megmaradt anyaga a csontváz háti oldalán, a koponya 
mögött 4 cm-nyire kezdődik s hátrafelé tartva gyorsan 2 em szélességű 
réteggé duzzad, a melyben számos finom, apró bőrredőt világosan ki lehet 
venni. A koponyától 135 mm távolságra emelkedik ki a háti úszó, a mely- 
ről megjegyzendő, hogy szebb megtartású, mint a stuttgarti példányé. 
Alakjára nézve e háti úszó enyhe kanyarodással hátrafelé hajlik, csúcsa 
gyöngén lekerekített, különben pedig igen megközelíti az egyenoldalú 
xX E. Fgaas: Über einen neuen Fund von Ichthyosaurus in Württemberg. — 
Neues Jahrb. für Miner. Geol. und Palaeont. 1892. évi II. köt. 87. 1.; és E. FRaas : 
Die Hautbedeckung von Ichthyosaurus. Lásd föntebb. 
