A BAKONY MEGALODONTJAI. 139 
melyek feljogosítanának egy új nem felállítására. Tekintve a maradványok 
fogyatékos voltát, nincs ugyan kizárva, hogy a teknők vizsgálata, ha ezek 
megvolnának, ilyen tulajdonságokat constatált volna, ennélfogva a min- 
denesetre fölöttébb érdekes alaknak beillesztését a Megalodus nembe egy- 
előre mint bizonytalant kell jellemeznem és azt feltételeznem, hogy talán, 
ha majd tökéletesebb maradványok kerülnek elő ezen alakokból, szüksége 
nyilik annak, hogy a Megalodus Lóczyi számára egy olyan új nem állít- 
tassék fel, mely még közelebbi összekötő kapcsot nyujthat a Megalodonti- 
dák és Chamidák között. E két családnak nembéli rokonságára már 
regebben körülményesen rámutattam.? Újabban ZITTEL, ki NEuMAYR kagyló- 
csoportosítását elfogadta, ezt a két családot elválasztotta egymástól, Fr a 
mennyiben a (/hama-féléket NeumaxyR Pachyodontát-hoz, a Megalodontidá- 
kat pedig ugyanannak Heterodontái-hoz sorolta. Azonban maga ZITTEL azt 
mondja : (A Pachyodonták valószínűleg a Heterodontáknak, az egyik teknő 
megerősítése következtében sajátosan szétoszló oldalágát képviselik és 
talán a vastaghéju Megalodontidák-bóől fejlődtek ki. 
Ehhez a föltevéshez az uj alak, melynek tüzetes leirása itt következik, 
további bizonyítékot szolgáltat 
Megalodus Lóczyi nova, forma. 
A Megalodus Lóczyi alakból két kőbél van előttem. A nagyobbik 
jobb megtartású, az 1. ábra erről ad képet. Vasutépítés alkalmával a Rátót 
és Eplény között levő dolomitból került elő.XYr A kisebbik meglehetősen 
kopott és sérült példány a Czuha völgyből, Zirez vidékéről származik. 
Rosszabb megtartású állapota daczára igen értékes, a mennyiben a két 
teknőnek egyenlőtlen kifejlődését ép olyannak mutatja, mint a nagyobbik 
példány, úgy hogy teljesen meggyőződhetünk arról, hogy a két kőbél hasonló 
módon feltünő egyenlőtlensége, vagyis a teknők belső mintázata a kőbelek 
megvastagodásának nem tulajdonítható; különben a nagy kőbelek kifogás- 
talan megtartási állapota is kízárja a kőbél deformatioját. 
Különösen a nagyobbik példányt véve szemügyre, rajta a következő 
tulajdonságok láthatók: A bal teknő a kőbél bizonysága szerint sokkal 
magasabbra domborodott, mint a jobb teknő, azonfelül erősen kifejlődött, 
nagyon tágan becsavarodott bubja volt. A bubmag erősen görbült és azt 
hirdeti, hogy a teknő megfelelő része nem volt olyan vastagfalú, mint a 
Megalodus gryphoides és a Megalodus Tofanae csoportbeli Megalodus- 
féléknél szokott lenni; mert ezeknél a bub mélyen le egészen tömör és a 
 R. HOERNESs : Die Entfaltung des Megalodus-Stammes. — Kosmos, Bd. V, 1881 
$k KARL A. v. ZITTEL : Grundzüge der Palxgontologie. 1895; pag..275, 289. 
krt Újabban ugyaninnét ismét egy nagy kőbél jutott hozzám, mely a leírt és 
ábrázolt példánynyal tökéletesen megegyezik. Lóczy. 
