146 HOERNES RUDOLF : 
Megalodus Lóczyi (vagy NOV. FORM. ?) 
Két rosszul megtartott köbél, mely valószinűleg összenyomódott, vagy 
magához a Megalodus Lóczyi-hoz tartozik, vagy ennek igen közeli rokona. 
Úgy vélem, hogy az előbbi a valószínű, hogy tehát ezen kőbél kevésbbé 
vastag alakja csupán későbbi deformatio eredménye. Ha ezen feltevésem 
nem találna, úgy a Megalodus Lóczyi-nak közel álló, azonban laposabb 
alakjával van dolgunk. A két kőbél közül a nagyobbik, melynek csak a 
kisebbik, jobb teknője van valamennyire jó megtartásban, bal bubcsapja 
ellenben hiányzik, 75 mm hosszű, 65 mm magas (a kisebbik teknő bubmintá- 
zatán mérve) ; vastagsága 42 mm, miből a kisebbik teknő mintázatára 18 mm 
esik. A kövület egy része a közetben volt, melynek lepattintása után lát- 
ható volt, hogy a kököpenyeg a kőbelen hézag nélkül feküdt rajta. 
Ilyennemű megtartásnál a teknőnek, köpenyegnek többnyire gyorsan 
megkeménykedett külső mintázata a belső mintázatra, a kőbélre a külső 
teknöfelület diszítését szokta rányomni (u. n. diszítéses kőbél 9). Az ellen- 
kező eset, azaz a kőköpenyeg formája a kőbélen, ritkán szokott előfordulni. 
Esetünkben egészen vékony, mintegy 0,3 mm-res kovacsos minőségű réteg 
van a sima kőbél és a kőköpenyeg között, s a kőköpenyegen concentricus, 
finom barázdák vonulnak, melyek a teknő növekedési vonalaiból származ- 
nak. Könnyen érthető, hogy ezen vékony közbülső réteg, mely többnyire 
dolomitos mineműségű szokott lenni, mivel hideg sósavval nem pezseg, — 
az eredeti teknő maradványát aligha mutatja, hanem később finom üre- 
gecskében képződött, mely a teknő feloldása s eltávolodása után az egy- 
máshoz közeledő külső és belső lenyomat között megmaradt. 
A szóbanforgó példányból mindenesetre kiviláglik, a mit nagy valószí- 
nüséggel fel kell tennünk, hogy a Megalodus Lóczyi-nak redős növekedési 
vonaláig sima teknőfelülete volt. 
A nagyobbik példány a Vértesből, Gánt s Puszta Kápolna között levő 
szakadékból, PAPPp KÁRoLny gyüjtéséből való ; a kisebbik termőhelye Veszprém 
mellett az Aranyosvölgy sziklafala. 
Megalodus Nxov. FORM. 14 
Igen érdekes formának három jól-rosszul megtartott kőmagva van 
előttem ; jellemzi ezeket mindkét teknő mintázatának asymmetriája. Ennek 
is, miként a Megalodus Lóczyi-nak bal teknője nagyobb és erősebben bol- 
XV. ö. HILBER : Verhandlungen der k. k. geologischen Reichsanstalt in Wien, 
1878, 11. sz., 226. lap. 
