SPITZBERGA MESOZOI FLORÁJA. 159 
nak azon agyagpalák, melyeket NoRDENSKIÖLD harmadkoruaknak mondott és 
melyek tűlevelüek törzsmaradványait zárják magokban. E törzsöket megvizsgálta 
annak idején URAMER C.X és olyanoknak találta, melyek eddig még más helyről nem 
voltak ismeretesek ; későbben azonban ScCHENK A.XX revideálta e meghatározásokat 
és azt találta, hogy a következő fajokat képviselik; ú. m. Araucarioxylon latipo- 
rosum CRAMER sp., (Gedrogylon cavernosum CRAMER SPp., (Gedroxylon paucipo- 
rosum CRAMER SP. és ezek bizonyítják azt, hogy jurakorabeliek, mert Araucario- 
xylon latiporosum CR. sp.-t, mely talán Elatides curvifolia DUNSKER sp. fája, 
Hannover középső liasában is találták ; az állatimaradványok pedig, a melyek ama 
fatörzsök társaságában előfordulnak és melyeket annak idején Marek K. harmad- 
koruaknak mondott, Fucuns T. ujabb vizsgálatai szerint szintén jurakoruak. 
Az előbbeni lerakodásnál még magasabban fekszik a LUNDGREN által leírt leg- 
felsőbb jurafauna. 
A vár nyugati oldalán, tehát mélyebben a növénytartalmú rétegsornál lát- 
hatók fekete tengeri palák, melyek az Awucella-rétegeket jellemző faunát zárják 
magokban ; ama növénytartalmú rétegek ennek folytán a legfelsőbb jurában, a jura 
és a kréta köztihatár rétegekben (NapHogsr a wealdent a jurához számítja) 
fordulnak elő ; a krétasystema pedig egész Spitzbergán nincsen képviselve. 
IV. A Sassen-öböl és a Zöld Öböl között fekszik az ApvEwr-Bax, ettől 
északra a legszélsőbb harántvölgyben az ottani homokköre kb. 2 m vastag, finom, 
fekete pala számos, többnyire igen jól megtartott növénymaradványnyal települt 
és a fölé ismét homokkő, mely helyzetét tekintve teljesen megfelel a Cap Starat- 
schin vára mellett levő növénytartalmú bitumenes homokkőnek. E palát DE GREER 
fedezte föl és a magával hozott növénymaradványok arra birták NarHogRsr-ot, hogy 
a következő napon fölkeresse a lelethelyet, melyen gazdag gyüjtést végzett. 
1896-ban DE GEER északon az ApvEwxr-Bav bejáratától ismét talált egy nehány 
növényt. 
A DE GEEx-rétegek ezen florája a következő fajokból áll : 
Filicales: Sphenopteris De Geeri w. sp. (esetleg valamely kétszikünek 
levele), Sphenopteris sp. a (a Sph. Mantelli- vagy Seleropteris-typusból), Spheno- 
pteris sp. b (a Dicksonia-typusból), Cladophlebis sp. a, Cladophlebis sp. b, Gleiche- 
mia sp., TI aemiopteris Lundgreni xs. sp. (talán azonos az északnémet és angol 
wealden lerakodásban előforduló T. Beyrichii Schenk-vel; az élő növények közt 
leginkább Elaphoglossum (Acrostichum) latifolium Sw.-mal összehasonlítható, 
csak a termő növény hiánya nem engedi meg a végleges eldöntést). A kevés 
harasztfajt csak töredékekben találták. 
Lycopodiales : Lycopodites Sewardi N. Sp. 
Coniferae: Baiera spetsbergensis w. sp., B. graminea s. sp., Feildenia 
Nordenskiöldi s. sp., Elatides curvifolia DUwx. sp., Pagiophyllum sp., Schizolepis ? 
retroflexa xs. sp., Pinites ( Fityostrobus) Conwentzi x. sp., Pinites (Pityospermum 
cuneatus x. sp., P. ( P.) se., P. ( Pityolopis) tsugaeformis x. sp., P. (P.) pygmaeus 
xv. Sp., PF. ( Fityocladus) sp. a, P. (P.) sp. b, P. (Pityophyllum) cefr. Solmsi SEwaRD, 
P. (P.) Lindströmi s. sp., P. (P.) Staratschim HRER sp. 
k Flora fossilis arctica, I. p. 175. 
kk Öfversigt af Kongl. Sv. Vet. Akad. Förhandl. No. 1. 1890. 
