160 NATHORST A. G. : 
Csupaszmagvuakhoz tartoznak még Carpolithes sp. a, GC. sp. b, és C. sp. c. 
Ismeretlen rendszerbeli helyüek : Drepamolepis (s. G.) angustior N. Sp., 
Stenorrhachis ? clavata xs. sp. és még egyéb meghatározhatlan maradvány. 
NATHORST még egy igen nevezetes és ezen lerakodásokban igen gyakori 
jelenségről tesz említést. Ugyanis azt tapasztalta, hogy a coniferák tűi nagy 
mennyiségben együtt feküsznek, mintegy levélnyalábokat alkotván, de a közelebbi 
megtekintésnél arról lehet meggyőződni, hogy nem egy és ugyanazon faj tűi 
vannak itt összerakva; sőt az egyes tűk hegye nem mindig egy és ugyanazon 
irány felé mutat. Világos tehát, hogy e tűk e helyre össze lettek hordva, a mint 
azt például a phryganidák vagy velök rokon rovarok álczái saját védelmükre 
szokták megtenni; de az sincs kizárva, hogy e tűhalmazok halfészkek voltak, e 
mellett különösen érdekes az, hogy az állatok épen a Pinites cFrR. Solmsi SEWwARD 
tűli iránt mutatkoztak különös előszeretettel, mert leginkább azok találhatók az 
említett tűnyalábokban. 
A fölsorolt növények között Elatides curvifolia DUNK. sp., Pagiophyllum ? 
sp., Pinites (Pityocladus) sp. a et sp. b, Pinites (Pityophyllum) crg. Solmsi 
SEwaRDp P. (P.) Lindströmi wsarn., P. (P.) Staratschini HEER a Cap Staratschin 
vára mellett levő lerakodásban is fordulnak elő és minthogy mindkét helyen a tele- 
pülési viszonyok is megegyezők és mindkét helyen Elatides curvifolia és a Pinites- 
tűk a leggyakoribb maradványok, nincs kétség az iránt, hogy e két lerakodás 
egykorú és ama feltevés, hogy e lerakodás a legfelsőbb jurához számítandó és 
pedig egy a wealdnél valamivel idősebb szinthez, leginkább közeliti meg a valósá- 
got. A flora igen egyhangú, a tülevelű fák uralkodnak benne és ha nem a vélet- 
lenségnek tulajdonitandó ; akkor föltünő benne a cycadales hiánya. 
V. A CAP BoHEMAN keleti oldalán DE GEER 1896-ban fekete palában találta 
Elatides curvifolia DUNSKER sp. és Pinites (Pityophyllum) crR. Solmsi SEWARD 
maradványait, melyek szintén arra vallanak, hogy e helyen fordult elő a felső 
juraflora. DE GrER ezen előfordulást több párhuzamos törés jelenlétéből és az 
ezekkel járó sülyedésekből magyarázza. 
Ez alkalommal meg kell emlékeznünk azon nevezetes leletről, melyet 
NANSSEN F. északsarki expeditiója alkalmával tett. Midőn visszatért bámulatos 
gyalogutjából és a Ferencz József földön ismét emberekkel találkozott, a Carp 
FroRa északi oldalán levő glecserből kiemelkedő bazalt kúp két helyén talált 
növénylenyomatokat. Az összegyüjtött anyagot NANSEN megküldötte NATHORST- 
nak, ki a következőt írta a növényekről: E növények az első betekintést 
engedik meg a jurakor utolsó szakaszába és pedig oly regiókból, melyek az 
északi szélesség 80-ik foka alatt feküsznek. Legközönségesebbek azon fenyőnek 
levelei, melyek a Spitzberga, Keletszibéria és Japan jurakorbeli rétegeiben talált 
Pinus Nordenskiöldi HzxR-hez hasonlók, de valószinüleg más fajhoz tartoznak. 
Előfordulnak még egy másik faj az előbbeniénél még keskenyebb levelei, 
továbbá porvirágok és egy fenyőtoboz töredéke is. A rajta levő magvak 
egyike a szibériai jurából ismeretes Pinus Maakiana HEER-ra emlékeztet. 
Egyéb coniferák maradékai között megemlítendők még egy széleslevelű Taxgites 
xX NANSEN F.: In Nacht und Eis, II. köt. 353. 1. 
