300 STAUB MÓRICZ : 
A FOLYÓ VAGY SZIVÁRGÓ VIZ ÁLTAL KELETKEZETT NÖVÉNY- 
LENYOMATOKHOZ HASONLÓ KÉPZŐDMÉNYEKRŐL. 
IRTA 
Dr. SrauB MónrrczY 
A eproblematikus szervezetekv neve alatt most számos olyam fosszi- 
liát foglalunk össze, melyeket ezelőtt leginkább növények különösen 
moszatok lenyomatainak tartottak. Pontosabb vizsgálatok, újabb a szabad 
természetben tett megfigyelések és jól végzett kisérletek kiderítették, hogy 
a vélt növénylenyomatok mechanikus behatásoknak köszönik eredetüket és 
e tekintetben a folyó vagy szivárgó víznek is jutott nevezetes szerep. Ilyen 
kétes maradványokat különösen a régibb közeteken, nevezetesen márgákon 
és homokköveken figyeltek meg és talán a legrégebben ismeretesek az an- 
gol cripple marksv és crain marks , melyekről már LYELL tesz említést. ! 
Az elsők a folyó, az utóbbiak a légkörből lehulló víz munkái. LYELL? 
északamerikai útja alkalmával a tenger partján az apály idején a mosó- 
medve és az Oppossum friss lábnyomait fedezte föl az iszapban. Ezen az 
állatok csak a dagály visszahuzódása után, tehát négy órával megelő- 
zőleg járhattak végig, de ezen aránylag rövid idő alatt is a levegő és a 
nap hatása folytán az iszap fölülete szikkadhatott és megtömörülhetett any- 
nyira, hogy a lábnyomok megmaradhattak; söt egynehány közülök, midőn 
LYELL ott járt, már félig volt finom homokkal kitöltve. Rövid idő is tehát 
elegendő arra, hogy a dagály és apály övében az ilyen iszapba vájt nyomok 
megrögzíttessenek és a Fundy-öbölben megfigyeltek után LYELL (1. h.) azt 
állítja, hogy a szökő ár az ilyen folyamatokra nézve még kedvezőbb. 
A partra lerakódott iszap különösen napsütötte helyeken 20 nap óta telje- 
sen megszilárdult, sőt felső része egynehány hüvelyknyi mélységig annyira 
megkeményedett, hogy színre és küllemre nézve az európai New-Red for- 
matio vörös márgáival teljesen megegyezett. A fölület teljesen sík volt, de 
helyenként elszórt apró, az egyik szélükön kúpidomnlag kiemelkedő mélye- 
déseket láthatott, melyeket, a mint értesült 8—10 nappal azelőtt, az apály 
idején zuhogó eső cseppjei még puha iszapba vájtak. E xfosszil esőcseppek- 
rőlv részletesen szól LYELL még egy másik értekezésében.? Ha egy ilyen 
egy vagy több hüvelyknyi vastag kőlapot, mondja LYELL, szétütünk, annak 
alsó réteglapján is, mely talán 10— 14 dagálylyal megelőzőleg lerakódott, 
" Előadta az 1898. május hó 4-én tartott szakülésen. 
