A BIHARHEGYSÉG KÖZÉPSŐ RÉSZÉNEK KÖZKTTANI ÉS TEKTONIKAI VISZONYAIRÓL. 15 



A Galbina-Lunsora szakadásától K-re, ezzel párhuzamosan, tehát 

 szintén ENy — DK-i irány mentén találjuk az aluminium-ércek fövonu- 

 latát. Ezzel párhuzamosan a Ny-i oldalon is jelentkezik ilyen gyengébb 

 ércvonulat. 



Ezek alapján a Biharhegység középső részének geológiai kifejlődé- 

 sét a következőképen kell gondolnunk. Az üledékes közetek csendes le- 

 rakodása a neocomban befejeződött. A felső krétában megkezdődött ennek 

 a területnek összeszakadozása és pedig először főleg K — ÉK irányú sza- 

 kadási vonalak mentén. Ezzel kapcsolatban megindultak az eruptiók és 

 a felületre nyomult legelőször a nagy plateau vékony andesites fedője. 

 Ettől D-re lévő területen a szakadozások folytatódtak, főleg ÉNy — DK-i 

 irányú vonalak mentén, melyeken alumíniumban gazdag eruptiós tö- 

 megek és vékonyabb telérek nyomultak a felületre. A visszamaradt alu- 

 miniumos oldatok a fő eruptiói vonulat két oldalán, attól kissé távolabb, 

 rakták le az aluminiumérceket. 



Becke becses értekezésében* ama sejtelmének adott kifejezést, hogy 

 a kitörési kőzeteket legfőbb különbségeik szerint egy könnyebb, kova- 

 savban és agyagföldben gazdagabb, csendes tengeri kifejlödésű (pacifikus 

 typusú), fiatalabb ráncosodásokkal kapcsolatba hozható andesites fajtára 

 és egy nehezebb agyagföldben és kovasavban szegényebb (atlanti typusú) 

 tephrites fajtára lehet osztani. Utóbbinak képződése szakadásokkal és 

 sülyedésekkel állana kapcsolatban. 



A Vlegyásza és Biharhegység tüzes eredésű kőzetei vegyi és ásvá- 

 nyos természetüknél fogva kétségtelenül a könnyebb, andesites typusú 

 csoportba tartoznak ; ezek közé sorozta maga Becke is a kissebesi daci- 

 tokat. Ezeknek képződése azonban az előbbiek szerint fiatal ráncosodás- 

 sal vagy egyáltalában ráncosodással kapcsolatba nem hozható, sőt ellen- 

 kezőleg szakadásokkal és sülyedésekkel vannak ezek oki összefüggésben. 



1 Tschermak's Mineralogische und petrographisclie Mittheilungen. 1903. 309. 1. 



