ADATOK A PÉCSI HEGYSÉG GEOLÓGIÁJÁHOZ. 113 



Váraljánál, észlelhető teknöalakú ránczosodás, melyet Magyaregregynél 

 a felszínre kerülő augitporphir — tömeg idézhetett elő, mig Váraljánál 

 egy feltolódott kagylómész-tömeg az, mely a szárny dőlése mentén 

 a rétegeket részben az uralkodóval ellenkező dőlésirányban áttolta. 

 Dél-felé a magyaregregy — mányoki vonulat, a tengelyével párhuzamos 

 vonal mentén — nyilván a feltörési szélnek megfelelően — hirtelen 

 megszakad a neogénrétegek felé, melyek onnan a D-felé következő 

 hegységrészek párkányáig terjednek el. 



Ez utóbb említett hegységrész magasabban emelkedik s a közép- 

 pontjában lévő Újbánya-községről nevezhető el. Magasságra és kiterje- 

 désre a pécsi hegység keleti felének tulajdonképpeni magtömegét teszi. 

 Ennek középponti része széles, az előtte elterülő egregy — mányoki vonu- 

 lattal párhuzamos, csaknem tisztán Ny-ról K-felé nyúló hegységzónát, 

 vagy ellipsis- alakú hegységtömzsöt formáló, magasan fekvő, fensíkszerű, 

 szakadozott és mély völgybevágásoktól barázdált. Lapos teknőalaku réteg- 

 szerkezetet mutat vagy, más szóval, a szóbanforgó begységrész az imént 

 említett irányban hosszúra nyúlt, ellipsis-alakú hegységtömzsöt formál, 

 koncentrikus rétegszerkezettel és synklinálisan a tengely felé irányult 

 rétegdőléssel". 



A felszínre bukkanó legmélyebb rétegek az alsó Has legfelső 

 zónáihoz tartozók, ezek föle fiatalabb mesozóos rétegek vastag sorozata 

 települ. E rétegek, máskülönben a legnagyobb megegyezés mellett, sokkal 

 teljesebb sorozatban vannak kiképződve, mint az É-i, egregy — mányoki 

 vonulatéi; az utóbbiban t. i. több rétegtag hiányzik, mely az előbbi- 

 ben ki van fejlődve, kétségkívül elnyomódottságok folytán, melyek az 

 egregy — mányoki vonulat felegyenesedése alkalmával mentek végbe. 



A keleti oldalon, az újbányái hegytömzs E-i és D-i szárnyában 

 képviselt rétegek fejeinek a gyürüalakú összeköttetése a felszínen fel van 

 tárva és az az Újbánya és Nádasd közt fekvő területen belől félbeszakítás 

 nélkül nyomozható. A Ny-i oldalon azonban a hegység alacsonyodik, 

 mindjárt a hosszú egregy i völgyön túl hirtelen ereszkedik alá és itt 

 valamennyi, a harmadidőszaknál idősebb hegységtag eltűnik a mánfai 

 öböl vastag neogenkorú lerakodásai alatt. Ezt az öblöt a pécsi hegység 

 K-i felének Ny-i és a Mecsek-hegj^ség É-i széle zárja körül. Ott tehát 

 a réteggyürű nyitott ; e helyen ugyanis ama augitporphyrok nagy töme- 

 gétől van megszakítva, melyek a szomszédos egregy — mányoki vonulatban 

 vannak elterjedve és melyek ott azután még jelentékenyebb térbeli 

 kiterjedésben láthatók. E kőzettömegek a rétegteknön át annak leg- 

 fiatalabb juraidőszaki rétegei-ig hatolnak, e teknőt rétegszerkezetében 

 sokféleképpen megzavarták, e rétegeket több ízben szétszakították és 

 feldarabolták, a megnyílt repedések közt nagyobb vagy kisebb tömegekbtn 

 .a mostani felszínig feltódultak. Több ízben a rétegteknő kis lerepeszteti 



8* 



