ADATOK A PÉCSI HKGYSÉG GEOLÓGIÁJÁHOZ. 115 



vannak, habár csak csekély térbeli kiterjedésben, t. i. a neogenlerakodások 

 kitöltötte területen, mely az újbányái hegységtömzs és az egregy — mányoki 

 hegyvonulat közt terül el. E trachytckban, mint makroskoposan kivált 

 elegyrészek: quarc, oligoklas, biotit és kevés amphibol van. Tufái, mint 

 betelepedések, a mediterrán komplexum felső részében jelennek meg. 



A pécsi hegység keleti felében aránylag kis területen fellépő erup- 

 tiós közetek sokféleségét növeli mig egy másik, nagyon érdekes kőzet is, 

 melyet meglehetősen magasan, a Szamárhegy- felöl É-felé levonuló mázai 

 völgyben fedeztem föl. E kőzet az előbb tárgyalt eruptiós kőzetek első 

 csoportjához tartozik. Ebben augit helyett hyperstheti van igen typusos 

 kifejlődésben és nagyon sűrűn. 



(A felsorolt közetek beható petrografiai megvizsgálását későbbi alka- 

 lomra tartom fenn magamnak.) 



Az eddigi előzetes vizsgálatok alapján csak annyit akarok itt meg- 

 megjegyezni, hogy e közleményben, az eddig használt megjelölés sze- 

 rint, augitphorpyrok-néven felsorolt kőzetek, petrografiai kiképződésük 

 folytán, teljesen a földpátbasaltok csoportjának kőzeteihez csatlakoznak, 

 csakhogy geologiailag régibb periódushoz tartozóak, mint a bazaltok, 

 és hogy ennek következtében általánosabb és nagyobb fokú utólagos 

 átalakulásokon mentek keresztül, mint a basaltok. 



Itt is észlelhető aphanitos, anamesites és doleritos kiképződés, sőt 

 az utóbbi a túlnyomó. Olivint is tartalmaznak, sőt részben ezt igen 

 sűrűn. Makroskoposan kivált főelegyrészek az augit és plagioklas, az 

 utóbbi natriumos plagioklas, mely olvadási és lángfestési reactiója folytán 

 az andesin-sor, vagy talán legfölebb a labradoritsornak az előbbivel már 

 határos, tagjának bizonyult. Mikroskoposan a mondott kőzetek közt min- 

 denek előtt magnetit- és rhomboéderes titanvasat tartalmazók különböz- 

 tethetők meg ; az utóbbiak a doleritos kiképzödésü kőzetekhez tartoznak. 



Felvételem egyik legérdekesebb eredménye a kövületekben gazdag 

 közép><ó'-neocom-rétegek felfedezése, az újbányái hegységtömzsön belől. 

 Krétaidőszaki rétegek a pécsi hegységből eddig még teljesen ismeret- 

 lenek voltak. A legközelebbi pont, ahonnan Peteks ilyeneket emlit, 

 a több mértföldnyire D-re lévő Beremend, ahol caprotinás mészkövek 

 kicsiny, a lősz alól felbukkanó, elszigetelt dombot formálnak. 



A tőlünk felfedezett középső-neocom-rétegeknek a hegység felépítésé- 

 ben kevés szerepük van, annál érdekesebb azonban gazdag faunájuk, és 

 az, hogy kőzetanyaguk természeténél fogva a legiobb bizonyítékot szolgál- 

 tatják annak a megállapítására, hogy az előbb tárgyalt és a pécsi 

 hegység K-i részének fejlődéstörténetében legfontosabb momentumot tevő 

 augitporphyrok kitörése igen szűk időbeli határok között történt. 



A mondott krétaidőszaki rétegeket először a Hossz úhetényröl Szász- 

 várra vezető hegyi úton, közvetlenül Újbánya fölött, találtuk. Ott a 



