A VEZUVIÓ LÁVÁJÁNAK VEGYTANI ÉS KŐZETTANI VIZSGÁLATA. 133 



tartalmaz, a melyek radiálisán vannak elhelyeződve, néha azonban 

 minden rendszer nélküliek. 



A piroxénekei az awjit képviseli. Az aránylag jól kiképződött 

 kristály színe borsárga. Néha a kristályok egymás mellett vannak kifej- 

 lődve, mintegy ikreket képezve. Zárványként r>ia^«e/í7-kristályokat és 

 üvegszerű anyagokat tartalmaz. 



A plagioJdas színtelen, ritkán van egyedül kifejlődve, hanem 

 polysyntetikus ikreket formál. A kristályok vége kéve módjára van kifej- 

 lődve. A poláros fényben való viselkedése alapján lahradorilnak kell 

 minősíteni. 



A csillámokat a biotit képviseli, a mely aránylag szórványosan 

 fordul elő. 



Az apatit hosszú keskeny oszlopokat formál, s aránylag igen 

 ritka. Az apatit, mint tudjuk, mindig fluortartalmú. Dacára ennek 

 a lávában a fluort kimutatni nem tudtam. Mindenesetre nagyon sok 

 lávát kellett volna feldolgoznom, hogy annak jelenlétét megállapítsam. 



Végül jól felismerhetők voltak a magyielit-Bzemek, melyeken kris- 

 tályos szerkezetet észrevenni nem lehetett. 



(Budapest, a Kir. József-Műegyetem általános chemiai laboratóriumából.) 



EÖVID KÖZLEMÉNYEK. 



A miskolczi szelvény helyreigazítása. «Zum Solutréen von Miskolcz»- 

 címen a bécsi anthropologiai társulat közleményeinek XXXVI. kötetében 

 1906-ban Hermán Ottó úrtól czikk jelent meg, melyben közöl egy tőlem annak 

 idején pár vonással odavetett geológiai szelvényt. Egy pillantás e szelvényre 

 azonnal elárulja, hogy az a maga formájában közlésre nem volt szánva. " 



Midőn ugyanis Hermán Ottó iir az időközben az élők sorából elköltö- 

 zött dr. Pethö Gyula kollégám társaságában 1892 végén látogatásával meg- 

 tisztelt, arra kért, hogy Miskolcz közvetlen környékének geológiai viszonyai- 

 ról általában tájékoztassam. E kérésnek az említett szelvény odavetésével 

 készségesen megfeleltem, de, amint látom — sajnos — egy hiba csúszott be, 

 mely dr- Kadic OiTOKÁE-nak a Földtani Társulat f. é. április havi szakülésén 

 a «Dilii\iális ember nyomairól Magyarországon)) -címen tartott előadásában 

 még mindig szerepelt.^ Szükséges tehát, hogy a Hermán Ottó úrtól szememre 

 hányt «konok hallgatás » -ómmal felhagyjak és ama bizonyos tengeri kigyó mód- 

 jára elnyúló hibát helyreigazítsam. 



E hiba a szelvénybe akkor csúszott be, mikor Pethö barátom a Szinva- 

 völgy alluviális síkjának altalajában az 1. alluvium («tiszta kavicsa) alá 



■• Lásd e füzet 154. oldalát. 



