154 TÁRSULATI ÜGYEK. 



A tankönyvek adatait nem lehet mindenben megbízliatóknak tartani, miután a 

 tankönyvírónak nincs módjában, minden adatot kritikával ellenőrizni, különben 

 nem is minden ásványtani tankönyv irója mineralogns. 



2. Dr. Franzenau Ágoston az esztergomvármegyei Kis-Strázsahegy 

 dachstein meszének hasadékaiban kivált Calcit kristályok tanulmányozásából 

 nyert adatokat adta elő. Ismerteti a kristályok szinét, a határoló lapok felületi 

 sajátságait és a kétféle tj'pusú kristályokon meghatározott 12 formát. 



3. Dr. K ADic Ottokár A diluviális ember nyomai Magyarországon 

 címen a miskolci diluviális ember kérdését tárgyalja. Ismeretes, hogy 1895-ben 

 Hermán Ottó Miskolc város területéről 3 kőszerszámot ismertetett s archseologiai 

 szempontból ezeket dihxviális korúaknak határozta meg. Ezt annál is inkább tehette, 

 mert birtokában volt a Szinva völgye egy geológiai szelvényének, a melyen az 

 alluviális ártér alatt diluvium van feltüntetve. Hiteles állítás szerint a kőszerszá- 

 mok az utóbbi rétegből kerültek ki, a miből Hermán azok diluviális korát geológiai 

 szempontból is bebizouyítottnak vélte. A szelvényt Telegdi Eoth Lajos főgeologus 

 készítette; ebbe néhai dr. Pkthő Gyula még egynéhány részletet jegyezett be.^ 

 A lelet diluviális korát azonban Halaváts Gyula főgeologus kétségbe vonta s ezt 

 azzal indokolta, hogy a három kőszerszám a Szinva árterén találtatott, tehát dilu- 

 viáhskorú nem lehet. 



1905 ben Miskolcon negyedik kis kőszerszámot is találtak ; ez azonban nem 

 a Szinva árterén, hanem az előbbi lelőhelynél jóval magasabban, az avasi temető- 

 ben, sírásás közben, 1 m 30 cm mélységből került ki. Ez újabb szerzeményt 

 Hoernes «Dei; diluviale Mensch in Europau című munkájában diluviális korúuak 

 mondja s ez HERMANNt arra késztette, hogy eZum Solutreén von Miskolc » című 

 dolgozatában újabb argumentumokkal bizonyítsa a miskolci kőszerszámok diluviá- 

 lis korát. 



A m. kir. Földtani Intézet igazgatósága a maga részéről is tisztázni óhajt- 

 ván ezt a vitás kérdést, ezzel dr. Papp KÁROLYt bízta meg, a ki arra a meggj-őző- 

 désre jutott, hogy a diluvium nem a mostani ártér alatt, hanem a part oldalain 

 magasan van, a hol mint egykori ártéri üledék megmaradt, míg a többi diluviális 

 ártéri üledéket a Szinva elmosta. E szerint a három kőszerszám tényleg nem 

 diluviális rétegből, hanem az alluviumból került ki. Ez azonban nem zárja ki azt, 

 hogy a kőszerszámok mégis diluviálisak, mert valószínű, hogy az alluviumban 

 másodlagos helyen voltak. 



Ez újabb felfogás szerint a negyedik kőszerszámnak diluviáliskorúnak kell 

 lennie, mert az avasi temető — mint most tudjuk — diluviális területen van ; hogy 

 ez azonban eredeti, bolygatatlan rétegből került-e ki, azt utólag megállapítani nem 

 lehet, annál kevésbbé, minthogy ez a régi temető évszázadok óta forgatott terület. 



Nem bizonyít többet egy ötödik igen szép kis kőszerszám sem, melyet Gálfy 

 Ignác, miskolci igazgató, ugyancsak 1905-ben a Petőíi-utca 12. számú ház tulaj- 

 donosától kapott. Ez a telek már a Szinva árterén kívül, egy teraszon van, 

 mely felső alluviális agyagrétegből és alsó diluviális kavicsrétegből áll. A kőszer- 

 számot egy kút ásása után az udvaron találták meg, de hogy melyik rétegből 

 került ki, azt senki sem tudja. 



A miskolci diluviális ember kérdésének tisztázása czéljából a közeli bar- 

 langokat az előadó kutatta át. Legtöbb eredménynyel a Szeleta barlang kutatása 

 járt. Előadó a barlang előcsarnokában egy 12 m hosszú és 2 m széles gödröt (i m 



^ Lásd ennek a füzetnek 133. oldalát! 



