FÖLDTANI KÖZLÖNY 



XXXVn. KÖTET. 1907. JÜNIDS-ADGUSZTÜS. 6-8. FÜZET. 



ATJATOK A BÜLZAI HEGYCSOPORT ERUPTIYÜS KŐZETEINEK 



ISMERETÉHEZ.^ 



PiNKEKT EüÉ-tŐl. 

 (L tábla.) 



1906, év nyarán dr. Kadic Ottokák geológus úr mellett töltöttem 

 egy hónapot, hogy geologiailag felvett területének eruptivus tömegét a 

 természetben megtekintsem és azok mikroskopiumos és vegyi feldolgo- 

 zásához kellő anyagot gyűjtsek. 



Ily szempontból bejárt területemet, mely a Maros balpartján van, 

 északon Valeamare és Szelcsova, délen Kostéj és Laszó községek hatá- 

 rolják. Hogy e terület geologiailag és petrografiailag igen érdekes, már 

 dr. LóczY Lajos ^ hangsúlyozta, ki e területet ismertetve az első érdem- 

 leges adatokat szolgáltatja s többi közt ezeket mondja : A bulzai tra- 

 chyttömeg, mely tulajdonképen a Maros jobbparti főhegységnek átcsapó 

 nyúlványa, hazánk egyik legérdekesebb harmadkori vulkánjául vehető, 

 mely a beható tanulmányozásra fölötte kínálkozik, tekintve azt, hogy 

 egy nem egészen 1*5 négyszögmérföldnyi területen hét különböző trachyt- 

 faj szálban fordul elő. 



Eme eruptivus terület Soborsinnál, illetve azzal szemközt a Maros 

 balpartján keskeny gránitövvel kezdődik, mely délkelet felé mindjobban 

 kiszélesedik, magába foglalván igen változatos kifejlődésü diabast és 

 andesiteket megfelelő tufáikkal, továbbá különféle üledékes közeteket. 



A szóban forgó terület általában véve meglehetősen elszigetelten 

 áll s éles határral különíthető el a környező üledékes területtől, elte- 

 kintve az északi határ egy részétől, a hol a Maros alkotta szelcsova — 

 tataresdi szurdok révén geologiailag és orografiailag mégis a Maros 

 jobbparti hegycsoporthoz tartozik. 



Ez az összetartozandóság Lóczy ^ szerint nyilvánvaló, mert a Maros 



• Előadta a Magyarhoni Földtani Társulat szakülésén 1907 május 1.-én. 

 2 Geológiai jegyzetek Krassómegye északi részéből. Földtani Közlöny, XII. 

 évf. 1882. 



•^ A ((Biharhegységi) egy sajátságos völgyalakjáról. Földt. Közi. 1877. 



Földtani Közlöny. XXXVII. köt. Í9ff7. 15 



