214 PINKERT EDE 



két partján lévő azonos kőzetek több helyen kétségtelenül igazolják, 

 hogj'^ a Maros csak a neogén végével erodálta medrét. 



A bulzai hegycsoport magába foglalja a Bega és Maros közti víz- 

 választó gerincet is, mely azonban meglehetősen délen vonul végig e terü- 

 keten s így csak kis vizterületet kapcsol a Bega vízrendszerébe [facseti me- 

 dencébe], melynek különben is határt szab keleten a kossovicai hágó. 



Ez a hágó, minthogy mindkét oldalán pannóniai sárga homok és 

 kavics van, petrografiai szempontból csak a pliocén végén emelkedve 

 ki, választhatta el a Maros völgyét a facseti medencétől. 



A Pojana-Euszka kristályos tömegét e szerint északon a facseti és 

 Marosvölgyi neogén lerakodások határolják, mely rétegek egyszersmind 

 délen határolják a Hegyes Drócsa-Pietrosza hegységet is, hozzáértve ter- 

 mészetesen azt is, a mit a Maros belőle lemetszett. 



A fővízválasztó gerinchez számos mellékgerinc csatlakozik, melyek 

 nagyjában megszabják ENy — DK-i irányukkal a köztük elvonuló völgyek 

 irányát is. 



Végül mint igen nevezetes orografiai és hydrografiai csomópontot 

 felemlítem a D. Boghii (447 m) magaslatot, mely a fővízválasztó és 

 a krassó-szörény — hunyadvármegyei határ kereszteződésénél van, s innen 

 folynak le minden irányban a terület patakjai. 



A geográfiai viszonyokról csak ennyit említek, mivel azok Kadic 

 geológiai felvételi jelentésében * teljes részletességgel le vannak írva. 



Területem eruptivus tömegét csaknem minden oldalról rátelepült 

 üledékes kőzetek veszik körül és pedig északon majdnem kizárólag a 

 Maros partján emelkedő felsőjura időszaki mészkövek, keleten a szel- 

 csova — lataresdi szurdokból kijövő Marosnak széles ártere, délen Fintóág 

 és Laszó környékén diluvialis babérces agyag és pannóniai homok, 

 kavics határolja, melyek alól csak helyenkint bukkan ki a mediterrán. 



E mediterrán Kostej és Hölgy ánál nagyobb területet foglal el és 

 szolgáltatja az ismert kövület lelethelyet. 



Ezeken kívül vannak még az eruptivus tömegek között dogger- 

 mészkövek, továbbá középső-kréta időszaki homokkő és konglomerátu- 

 mok, végül pedig alsó-kréta quarcithomokkövek és agyagpalák. 



Az eruptivus képződmények elterjedése és mineműsége Haukr 

 Ferenc lovag térképén '^ még nagyon hiányosan van feltüntetve, a meny- 

 nyiben úgyszólván az egész területen egy nagy diorittömeget jelöl ki, 

 mely keletről basalttal érintkezik; még keletebbre a Maros partján pedig 

 egy tertier basalttuf aterületet jelez. 



* Földt. Intézet Évi jelentése. 1904. 



2 Geologische ÜberBichtskarte d. Österr.-Ungar. Monarchia. 



