ADATOK A BULZAI HEGYCSOPORT ERUPXIVUS KŐZETEINEK ISMERETÉHEZ. 223 



lású közönséges augit van képviselve a kőzetben. Mindkettő idiomorf 

 kifej lődésü. 



A liyperxlhen az augittól főleg abban különbözik, hogy minden 

 metszete egj'enes kioltású, azonkívül inkább hosszabb léceket formál, 

 melyeken a bázis szerint repedéseket láthatunk, végül pedig észlelhető 

 a hypersthenen gyenge pleochroismus is. 



A hypersthen részben elmállott, mely folyamat többnyire haránt- 

 repedésein indul meg s behálózza és átváltoztatja bomlási termékeivel 

 lassan az egész ásványt. E bomlási termék jórészt bastit s ez esetben 

 meg volna magyarázva a kézipéldánj'okon látható aranysárga, lemezes, 

 hajlítható pikkelyek mivolta, melyek a biotíttal együtt lépnek fel. 



A hypersthen még optikailag negatívus jellegével is eltér az egy- 

 hajlású augittól s ezt a gypslemezzel határozhatjuk meg a már ismer- 

 tetett módszerrel, a mikor is vertikális metszeteken a hasadási irányok 

 egybeesvén a gyps legnagyobb rugalmasaági irányával, a lemez inter- 

 ferentiás színe sülyedni fog, vagyis a hasadási irány megfelel a legkisebb 

 rugalmassági iránynak, mi a hypersthenre épen jellemző. 



Több egyének e módszerrel, de még a BECKE-féle módszerrel való 

 vizsgálatánál is kitűnt, hogy a hypersthen igen gyakori elegyrésze a 

 kőzetnek. 



A monoklin (iiifiit jellemző tulajdonságait a hypersthennél elmon- 

 dottam, melylyel egyébként nagyon megegyezik. Zárványaik is teljesen 

 ugyanazok : magnetít, titánvas, apatit, helyenkint földpát ; azonkívül 

 biotitfoszlányok is láthatók 



a = világossárga, 

 b = barnásveres 



pleochroistikus színekkel. 



Érdekes, hogy egyes augitegy ének ben apró rácsszerkezetű titán- 

 vastük is vannak, melyek a titánvas lemezes mállásának eredményei. 



Fölemlíthetem, hogy a leírt kőzetben a hioUI aránylag ritkább, 

 mint e diorittömzs nyugatibb részéből gyűjtött példányokban, melyeknek 

 csíszolataiban bőséges világos színű bíotitot és epidotot láthatunk s 

 melyeknek pyroxenje jórészt uralitosodolt. Ez utóbbi sajátságok teljesen 

 ráillenek a P. albiniben található dioritra is. 



Végül érdekes, hogy a diorittömzs legnyugatibb szélét egy inter- 

 sertal szövetű typusos diába s teszi, melynek tömött alapanyagába borsó- 

 nagyságú íkerhmezes calcitmandolák vannak beágyazva, melyben azonban 

 az augit és plagioklus már erős bomlásnak induló állapotban van. 



