ADAIOK A Kl'I.ZvI II lUiVCSOl'OKT KRUPTIVUS KOZK I'KINKK ISMERETÉHEZ. !325 



mint az uralitos diabasok typusát irom le, bár teljesen azonos viszo- 

 szonyok között találtam ily diabast területemnek még több helyén is. 

 így mint legfontosabbat említhetem ama diabas foltot, mely Tisza köz- 

 ségétől délnyugatra van a Grunyulung és Mylocini völgyekben, s 

 melyen belül ugyanolyan zöldes, afanitos, dinamometamorf palák vált- 

 ják fel számtalanszor a grossiaknál sötétebb és helyenkint pyrittel átivó- 

 dott diabasokat. 



Az uralitos diabas harmadik előfordulása Kostéj vidéke, a hol 

 néhány folt alakjában van meg, szintén pyrittel impregnálva, a mediter- 

 ránkorú üledékek vagy az andesit közé települve. Végül pedig felemlítem 

 még a V. Eogusolui felső szakaszát, a hol középkréta időszaki homok- 

 köbe iktatva bukkanunk eme uralitos diabasra. 



Szabadszemmel vizsgálva a gfossi kőzet világoszöldes földpátok- 

 nak és más sötétzöld szemcséknek elegyéböl áll. 



Mikroskopium alatt decomponált állapotban lévő szemcsés kőzet- 

 nek ismerjük fel. 



Föelegyrészei : a földpát, mely helyenkint kaolinosodott, magnetit- 

 tal és zöld foszlányokkal teleszórt. A kőzet többi részét egy szennyes- 

 zöldes szinü, pleochroistikus elegyrész teszi. E két föelegyrészen kívül 

 sárga, pleochroistikus epidotszemcsék is vannak ; azonkívül a rogusolui 

 völgyi diabasban sok titánvasat is észlelhetünk, mely körül leucoxenes 

 átalakulási termékek láthatók, vagy pedig limonitos bomlási termékek. 



A szennyes-zöldes alkatrész uralitos (mrphibolnsbk bizonyult, mely 

 eredetileg augit volt s most az amphibol összes tulajdonságait mutatja. 

 Pleochroistikus színei : 



a = világos sárgás-zöld, 

 !6 = oliv-zöld, 

 c = kékes-zöld. 



Ezenkívül ez urálit optikai orientálása teljesen ugyanaz, mint a 

 közönséges amphibolé, a mennyiben a tompa positivus bisectrix a «c») 

 tengelylyel a hegyes [3 szögben (c : c) egy 13 — 15°-ú szöget képez. 



A bázisos metszetekben megmérhető az amphibolra jellemző prizma- 

 tikus hasadási irányok alkotta 124'^-ú szöge, a BECKE-féle módszerrel 

 pedig megállapítottam az amphibol negativus jellegét. 



Kitkán az eredeti augit ikres összenövése még megmaradt, amikor 

 ugyanis az amphibol rostjai az ikersík két oldalán szintén ikerállásban 

 fejlődtek ki. 



Az amphibol másodlagos voltát annak rostos kifejlődése mutatja, 

 mely szövet főkép az egykori augitegyének szélén jól látható vagy pedig 

 nem ritkán a földpátegyéneken belül is. Ez utóbbi kifejlődésében ván- 

 dorló amphibolnak hívjuk. 



