ISMERTETÉSEK. '2'i9 



hatna. Ebből azt kell következtetni, hogy a könnyen oldható sók rövid időn 

 belül nehezen oldhatókká alakulnak át. 



A növényre nézve teljesen közömbös, hogy az egyes elemek miképen 

 vannak egymáshoz kötve ; a fődolog csak az, hogy ezek az elemek mi- 

 képen vitetnek át oldatba, tehát olyan állapotba, hogy a növény azokat föl- 

 venni képes. 



Mindezek után szükséges tehát, hogy a fenti négy faktorra nézve egy 

 állandó értéket állapítsunk meg s teljesen egyező módon engedjük hatni a 

 különböző talaj fajtákra, hogy összehasonlítható eredményeket kapjunk. 



Ez az eljárás kiindulási pontja, mely a talajkivonat elkészülésénél jut 

 érvényre. Minthogy nagyobb hőmérsékletnél több só oldódik, a növény ren- 

 delkezésére álló sómennyiség maximumát a legmagasabb hőnél várhatjuk. 

 Ez mintegy 30 C° s így Mitscherlich ezt választja állandó hőmérsékletnek. 

 Az időt — a talajnak a hozzáöntött vízzel való állandó kavarása mellett — 

 11^/2 órában állapította meg, mert hosszabb idő múlva az oldat nem lett 

 koncentráltabb. A szénsavat állandó lassú áramban bocsátotta a vizén keresz- 

 tül, úgy hogy ez szénsavval telítve volt. A talaj és víz mennyiségét célszerű- 

 nek mutatkozott kétféle viszonyban alkalmazni, m. p. talaj : víz =: 1 : 10, 

 ill. 1 : 25. Szükséges, hogy bakterologiai behatásokat megakadályozzunk, a mi 

 legcélszerűbben úgy történik, hogy 2 l folyadékhoz (talaj + víz) 5 cm^ chloro- 

 formot teszünk, mely vízben jóformán teljesen oldhatatlan és a vízben old- 

 ható tápanyagokra hatástalan. 



Mindezeknek az előrebocsátása után szerző leírja a nitrogén-, káli-, 

 foszforsav- és mészmeghatározás tőle megállapított módszerét s annak mene- 

 tét, a melyet itt elmondani azért nem lehet, mert azt teljességében el kell 

 olvasni, ill. a laboratóriumban kisérletileg átvenni. Azután áttér a módszer 

 hibáinak tárgyalására, a miből egyszersmind a módszer értékét meg lehet 

 Ítélni. Azt látjuk ugyanis, hogy a nitrogénmeghatározásnál a hiba a mért 

 mennyiség 4 — G*^,o-a. A kálimeghatározásnál a hiba nagyobb, ellenben a foszfor- 

 savnál csupán 1'3 — 1'5%-a a mért meunyiségnek, míg a kálimeghatározásnál 

 a mért mennyiség 1*1 — 2"0"/o között ingadozik. 



A talajsók oldhatóságának eredményeit szerző külön fejezetben foglalja 

 össze számos számadattal és grafikonnal szemléltetve azokat. Az időre vonat- 

 kozólag hangsúlyozza, hogy az ő módszere mellett nem dolgozunk telített olda- 

 tokkal, hanem csupán olyanokkal, a melyeken a meglevő viszonyok között 

 nem tudunk már koncentratióváltozásokat észrevenni, mert a behatás idejét 

 nem nyújthatjuk meg tetszés szerint. A gyakorlati célnak azonban teljesen 

 megfelel az, hogy tízórás kavarás után észlelési hibáink határain belül az 

 oldott sómennyiség egy állandójához jutunk. Ezért választotta Mitscheblich 

 a 11^.2 órás kavarási időt. Megjegyzi különben, hogy a növénynek táplálékul 

 szolgáló talaj oldat sohasem telített oldat. 



Az oldó víz szénsavmennyiségének az oldásnál lényeges szerepe van. Ha 

 Ö5Szeliasonlításra alkalmas eredményekre akarunk jutni, a szénsavat vagy tel- 

 jesen ki kell küszöbölni vagy pedig az oldó vizet vele telíteni. Minthogy a 

 cél az, hogy azokat a tápláló anyagokat állapítsuk meg, melyeket a növény 



