260 ISMERTETÉSEK. 



a legjobb esetben fölvenui képes, a talajkivouat készítéséhez szénsavval telí- 

 tett vizet kell vennünk. 



A hó'mérsékre vonatkozó észlelésekből az mutatkozik, hogy a talajok 

 kivonásánál a hőmérséklet állandóvá tétele igen lényeges. Ha + 30 C°-t 

 választunk erre a célra, akkor a mész- és foszforsavas sók oldhatóságának 

 maximumát valami csekélységgel már túlhaladtuk ugyan, a káli- és nitrogén- 

 vegyületekét pedig még nem értük el egészen, a mennyiben a talaj hőmér- 

 séklete 30 C°-on fölül is emelkedik: mégis a + 30 C° mindkét sócsoportra 

 nézve a legmegfelelőbb. 



Nagyobb vízmennyiséggel több só megy oldatba. Az oldott sómennyi- 

 ségek két részre oszlanak. Az egyik rész a vízmennyiségtől közvetlenül függ. 

 Minthogy az oldott mennyiség az oldó vízmennyiséggel arányos, az oldatnak 

 mindig ugyanaz a koncentrációja van. A sók másik része már igen kevés vízben 

 teljesen oldódik. Míg tehát ezek a talajban azonnal oldatba mennek át s 

 nagy esőknél, minthogy nincsenek a talajhoz kötve, kultúrnövényeink részére 

 veszendőbe mennek ; addig az előbbiek olyan sók, a melyeket mint o tartalék- 

 trágyát » vihetünk a talajba. 



MiTSCHERLicH cliemiai elemzése tehát eléggé pontos, hogy a törvény- 

 szerűségeket vele kideríteni lehessen. Szükséges azonban a törvényszerűség 

 tanulmányozására az, hogy valamennyi változót fixirozzuk, kivéve azt az egyet, 

 a melynek befolyását a tápláló anyagok oldására meg akarjuk határozni. 

 Szerző annak a meggyőződésének ad kifejezést, hogy a chemiai talajanalysis 

 problémája már régen meg lenne oldva, ha csak a szénsavas vízben oldható 

 tápláló anyagokat határozták volna meg s ha az oldás föltételeit állandóvá 

 tették volna. Mert hogy az utóbbit nem tették, lehetetlen volt a talaj tápláló 

 anyagkészletének csekély ingadozásait meghatározni, másfelől pedig a tápláló 

 anyag túlnagy mennyiségeit határozták meg a talajnak 10— 25%-os só- vagy 

 salétromsavval való «feltárása» által. 



Munkája végén a szerző néhány érdekes gyakorlati eredményt mond 

 cl, a melyek közül különösen a talajban történő chemiai átalakulást illető 

 megfigyelései érdekesek. A talaj sók oldhatósága légszáraz állapotban, szoba- 

 hőmérséklet és állandó víztartalom mellett is növekszik. Csupán a kálinál 

 nem lehetett ilyen növekedést megállapítani. 



Függelékül az előzetes kísérletek egy része van leírva, melyekből a 

 talajelemzés ez új módszere kialakult. Güll Yilmos. 



(3.) Papp, Kakl V. : Die Goldgriiben ron Karács-Cehe in Utigarn. Zeii- 

 .schrift für praktische Geologie, 14, 190G, p. 305 — 318, 5 ábrával. 



PosfiPNY nyomán a világ szakirodalmába átment az erdélyrészi arany- 

 terület * háromszögé »-nek fogalma, a melyet Hozák József és Szabó József 

 dél felé, Nagyágtól Szászvárosig, kiterjesztettek. Ezt a háromszöget nem lehet 

 azonban továbbra is fcntartani, mert az aranyterülotnek alakja szabálytalan 

 négyszögű. E négyszög sarkai Offenbánya, Zalatna, Nagyág és Karács és bár 

 orografiai jelentősége nincsen, mégis annyiból fontos, hogy oldalain kívül 

 nincsen jelentősebb aranybánya és előreláthatólag nem is losz. 



