i270 TÁRSULATI ÜGYEK. 



kisebb keleti teknőben halmozódott fel. A nyugati tözegterület valódi síkláp, 

 mely ma már lecsapolt terület, tehát további tözegkéjDzodés nincsen rajta, 

 A tó'zeg összetételében túlnyomóan a nád és sásféleségek szerepelnek. Ugyan- 

 ilyen összetételű a keleti tözegterület is, mely a nyugatinál összefüggőbb, 

 csakis egy helyen szakítja meg egy alluviális homokdomb. 



Kisebb számos lápterületen kívül megemlíthetjük még Vas és Veszprém 

 megyék határán elterülő Marcalságot, a melynek völgyében a tözegterület 

 három részben v;in elosztva. v 



TAESÜLATI ÜGYEK. 



Szakülés. 



íf)07. június 5.-én. — Elnök : dr. Koch Antal. 

 Előadások: 



1. Dr. Vadász M. Elemér «Adatok a fehérkőrös vi déki felsőmedi- 

 terrán ismeretéhez* címen bemutatja a Ribicéről (Hunyad m.) gyűjtött gazdag 

 faunáról szóló előzetes jelentését. Az eddig erről a lelőhelyről ismert 21 fajjal szemben 

 127 fajt határozott meg, holott az anyagnak fele — apró csigák — még meghatározat- 

 lan. Az állatország minden osztálya képviselve van. Altalános jellege a faunának 

 korallzátony!, bár typusos korallzátonyról a felső mediterránban hazánk területén 

 már nem lehet szó. Különösen gyakori az Amphistegina Lessonii d'Orb. s a Hetero- 

 stegina costata d'Orb. ; a heliastraeák és poritesek nagy tömegekben : cidaris tüskék. 

 A bryozoumok közül különösen a Cellepora glohidaris Bronn. A brachiopodákat 

 három cistella faj képviseli. Érdekesek azonban a kagylók ; a fúrókagjdók min- 

 den féleségéből találunk alakokat : gastrochaenák, lithodomusok, saxicavák, jouan- 

 netiák, modiolák. Gyakoriak az arcák, ostreák és pectenek. A csigák az egész 

 faunának legnagyobb hányadát teszik. Szembetünőleg hiányoznak ebből a fauná- 

 ból a rendes, megszokott felső mediterrán sekélytengeri nagy alakok. Az itt 

 előforduló fajoknak 90% -a apró alak. Ez a körülmény az é.-galiciai mediterrán- 

 nak sajátossága s Uhlig szerint a sekély, egyenletesen lapos fenékkel biró tenger 

 következménye ; hiányzott ugyanis a vastaghéjú litoralis alakok egyik életföltétele, 

 az erős hullámverés. Ezt a felfogást a ribicei üledékek faunájára is vonatkoztathatjuk. 



A fauna jellegéből biztosan meg lehet állapítani, hogy a ribicei rétegek a 

 felső mediterránnak laj tamész-f acieséhez tartoznak. Hasonló kifej- 

 lődésü, a lajtamésznek megfelelő, «korallos facies» van a grazi medencében, a mely- 

 lyel a ribicei előfordulás jól egyeztethető. 



Dr. Koch Antal megjegyzi, hogy Lapugyon is vannak korallpadok. Ezek a 

 lapugyi medence széle felé a kövületes kék agyagmárga közé vannak települve, 

 mely utóbbi a mélyebb tengeri fáciest képviseli. 



2. Schréter Zoltán előadást tart a Gánt község (Fejérmegye) határában 

 lévő timsósvízű kútról, mely a Vértes dolomitjának rögei közt többé-kevésbé me- 

 denceszerüleg települt kövületmentes fiatalabb harmadidőszaki képződményekből 

 nyeri vizét. A víz timsótartalma a harmadidőszaki agyagban lévő pyrit és markasit 



