ADATOK A SZINVAVÖLGYI DILUVIÁLIS KMBER KÉRDÉSÉHEZ. 335 



felfogás szerint alluviális korúak. Hogy ez ellentétes nézet tisztázód- 

 jék, Hermán Ottó abból az agyagból, melyből a kőszerszámok valók, 

 egy keveset bozatott. Ezt Halaváts Gyula megtekintve, átmosottnak 

 találta, mire telegdi Roth Lajos nézetét megváltoztatva, a réteg korát 

 már csak valószínűleg diluviálisnak, vagyis inkább óalluviálisnak mon- 

 dotta. Hermán Orrot azonban ez utóbbi határozatlan nézet sem in- 

 gatta meg, miért is a kőeszközök diluviális korát továbbra is helyesnek 

 tartja. Ö nézetének helyességét főképen abban vélte feltalálni, hogy 

 a paleolitos lelet az alluvium alatt feküdt. Ez az ismert 

 összetűzésnek története Hermán és Halaváts között. 



Megjegyzendő, hogy 1894ben Hermán Ottó ugyancsak a Bársony- 

 féle ház alapjából ismét egy jellemző kovaszilánkot kapott. 



19ü3-ban megjelent HoERNEsnek az európai diluviális emberről írt 

 műve,' a melyben a miskolci első hármas leletet tárgyalva,- ezekről a 

 következőket írja: ((GröBere Bedeutung kommt dem Funde von Miskolc, 

 Komitat Borsod, am Nordrande der ungavischen Tiefebene zu. Der 

 Fund wurde 1892 bei der Fundierung eines Hauses in Miskolc, nahe 

 dem Szinvabache SVa— 3 m tief in einer unter dem Alluvium liegenden 

 Lehmschicht gemacht. Zweifel an dem diluvialen Altér dieser Schichte 

 sind von den ungarischen Landesgeologen von Eoth und von Halaváts 

 erhoben worden. Ersterer findet jené Datierung nur ansicher, wáhrend 

 letzterer sich mit aller Entschiedenheit gegen dieselbe ausspricht, da der 

 betreffende Lehm im Inundationsgebiet des Baches liege, alsó von 

 diesem abgesetzt und alluvial ' sei. Damit ist allerdings dem Altér der 

 Steinwerkzeuge nicht endgiltíg prájudiziert, da sie ja Tran^port in jün- 

 gerer Zeit erfahren habén können. Die Form der beiden groíjen Stücke 

 ist ausgesprochen paláolithisch.)) Mint látjuk, Hoernes az első két na- 

 gyobb kőszerszámot alakilag határozottan paleolitosnak (diluviális korú- 

 nak) nyilvánítja. 



1905-ben Hermán Ottó Miskolcról egy ötödik szép kis paleolitos 

 kőszerszámot írt le, az 1894-ben talált kovaszilánkkal együtt. Ez az újabb, 

 ötödik kőszerszám nem a Szinva árterén, hanem az előbbi lelethelynél 

 jóval magasabban az avasi temetőben sírásás közben 1-30 méter mély- 

 ségből mogyorókövesagyagból került ki. Ebben a mogyorókövesagyag- 

 ban Hermán Ottó a diluviumot ismerte fel, a mi öt arra késztette, 

 hogy a miskolci diluviális ember kérdését ú)ból fölvesse. Ezt megtette, 

 a midőn a wieni anthropologiai társulat közlönyében «Zum Solutréen 



* Hoernes, M. Der diluviale Mensch in Európa. Braunschweig, 1903. 



2 A jegyzőkönyvi kivonatban (Földtani Közlöny XXXVII. köt. 154. lap.) az 

 van, hogy Hoernes művében az I9ü5. évi leletet említi. Ez sajtóhiba, mely vélet- 

 lenül csúszott a szövegbe. Hoernes ugyanis müvében egészen világosan az 1891. évi 

 leletet tárgyalja. 



23* 



