ADÁCSON I!>il4-BEN FÚRT KÚTNAK GEOLÓGIAI SZELVÉNYE. 349 



emelet: azt hiszem, hogy az adácsi fiírt kút eme rétegeit is egyelőre 

 ebbe az emeletbe helyezhetem, habár az sincs kizárva, hogy még a dilu- 

 viumhoz tartoznak. Tercier voltuk mellett szól végre még az a körülmény 

 is, hogy a körülbelül 7 km távolságra fekvő Vámosgyörkön, Haraszti 

 Tivadar szíves közlése szerint, artézi kútfúrás alkalmával 87 m mélység- 

 ben I m vastag széntelepet találtak. E széntelep pontos geológiai kora 

 nem ismeretes ugyan, de mindenesetre már harmadidőszaki lehet és így 

 itten ugyanabban a mélységben jelentkezik egy harmadidőszaki üledék, 

 mint Adácsnál az egyenletes íinomszemü homok, melyet már a tercierbe 

 soroltam. 



Az adácsi kis artézi kútnak geológiai viszonyai elég fontosak, érde- 

 kesek és közlésre méltók. Végre pedig Haraszti Tivadar birtokos úrnak 

 erre vonatkozó becses adataiért őszinte köszönetet mondok. 



FEJLŐDÉSBELI ELKÜLÖNÜLÉSEK A PHYLLOCERASOK 



CSALÁDJÁBAN. 



Dr. Vadász M. Ei.EMÉR-től. 



A paleontológiái vizsgálat eszközeinek szaporodásával, módjainak 

 tökéletesbbedésével mindjobban tisztázódnak a kihalt állatok ismeretéhez 

 vezető fogalmaink. A részletvizsgálatok mindinkább beigazolják, hogy a 

 szervezetek nem szoríthatók a rendszertan korlátai közé. Családok és 

 nemek jellemvonásai csak nagy általánosságban állják meg helyüket, az 

 egyes alakok vizsgálata mindig sok kivételre szolgáltat okot. A jövő 

 paleontológiái vizsgálatoknak feladata, hogy beható részletvizsgálatokkal 

 minél szűkebbre vonja az egyes csoportok határait, minél inkább, szét- 

 tagolja - a lehetőség határain belül — kisebb alakkörökre ossza a 

 nagyobb csoportokat, mert csak így jutunk a kihalt állatok teljes meg- 

 ismeréséhez, a mennyiben a kisebb csoportok sokkal jobban megközelítik 

 azt a természetes viszonyt, melyben az állatok egymással szemben vannak. 



Mennél jobban tisztázódnak az ammonitesekre vonatkozó ismere- 

 teink, annál inkább szükségessé válik a meglevő rendszertani csoportok 

 széttagolása. Bármennyire óvatosan járunk is el az ammonitesek rend- 

 szerének körvonalozásánál, bármennyire tartózkodunk is — állattani 

 alap hiányában a túlságos széttagolástól, mégis ott a hol megokolt, 

 a szétkülönítéseket meg kell tennünk, nehogy merően eltérő typusok 

 legyenek egy-egy nem keretein belül. Az alakcsoportok kijelölése még 

 nem elégséges, mert olyan alakcsoportok, melyeknek jellegei a typusétól 

 egészen eltérnek, nem maradhatnak meg egy genus határain belül. 



Sokan vannak, kik az elkülönítések fölött határozottan és általá- 



Földtani Közlöny. XXX VII. köt. 190} . 24 



