FEJLŐDÉSBELI ELKÜLÖNÜLÉSEK A PHYLLOCERASOK CSALÁDJÁBAN. 351 



«Phylloceras» paucicostaturn Pomp. 

 ibex QuENST sj). 



sp. (Amiii. ibe.f — lieterophyllns Quenst.) 

 Loscomhi Sow sy^. 

 dolosum Meneííh. 



Valamennyi a középső liasba tartozik. Főjellegük a töhbé-het'éshhé 

 erős radiális saiióalaká bordázat s főként a keskeny szifo)iális oldal 

 felé kihegyesedő, kanyarulatalak. A phyllocerastól ezek az alakok 

 nagyon távol esnek, de az amaltheidiP családba jól beleillenek. Erre 

 vonatkozólag már találunk adatokat az irodalomban több helyütt. Neu- 

 MAYR.^ ZiTTEL,'' ÖTEiNMANN ^^ az Amtti. Loscombi Sow. és Amm. ibex 

 Quenst. fajokat az amaltbeus genusba sorolják. Ennek dacára Pompeckj^ 

 ezeknek az alakoknak phylloceras-volta mellett tör pálcát s a követ- 

 kezőket mondja: «Allerdings sind Anklange an die Amaltheenskulptur 

 vorhanden, aber das scheint mir das einzige Moment zu sein. Die Ent- 

 wickelung Aer Lobenlinien von den ersten Stadien an, das Vorkommen 

 resp, Fehlen von Einschnürungen auf den inneren Windungen schienen 

 mir Tatsachen von grösserer Tragweite. als die Hculptur alléin, und 

 so habé ich die folgenden Arten zu Phylloceras, nieht zu Amal- 

 theus gestellt.rt 



Ha a «P//. Loscombi Sow. .sp. » csoportjába tartozó alakokat szem- 

 ügyre vesszük, azt látjuk, hogy különösen a «Ph.» Loscombi So^\ sji. és 

 ttPh.o ibex Quenst. .s/>. igen közel állanak az amaltheusokhoz. A keskeny 

 kihegyesedő kanyarulatok a szifonális oldalon élesek, lekerekítettek vagy 

 pedig bütykökkel szegélyezettek. Az oldalakon erösebb-gyengébb sugaras 

 irányú, sarlóalakú bordák vannak. Mindezek a jellegek az amaltbeus ge- 

 nusra vallanak. Egyedül csak a kamravarrat utal phyllocerasra. Azaz a 

 phylloceras nemre egyetlen-egy jelleg utal csak. a többi pedig mind amal- 

 theusra. Nem áll tehát PoMPECKJ-nek az az állítása, hogy egyedül a 

 díszítés alapján lehetne csak a szóbanforgó csoportot amaltheusnak venni. 

 A díszítés egyedül erre tényleg nem volna elégséges. De feltétlenül az 



* Az egész csoportot behatóan megtárgyalta Pompeckj (Kevision d. Amrooni- 

 ten P. I. p. 14.) azért e helyen az egyes fajokról szólni vagy azokat ábrázolni 

 fölösleges. Utalunk tehát az ö leírására s csak általánosságban azokra a jel- 

 legekre szorítkozunk, melyek a csoport systemati kajának tisztázására vonatkozólag 

 szükségesek. 



- Die Ammoniteu d. Kreide und die Syst. d. Ammoniten. (Zeitschr. d. d. Geol. 

 Ges. 1875.) 



« Handbuch, II. Bd. p. 451. 



'* Elemente d. Paláont. 1890. p. 415. 



^ L. e. p. 12. 



U* 



