432 MÉHES GYULA 



kódunk a bezárult két kagylót hasi-, illetve háti oldalára fektetve igen 

 finom tűvel felülről megnyomni. Ha el is törjük esetleg ilyenkor, arra 

 ügyeljünk, hogy legalább az egyik kagylófél maradjon meg épen. 



A vizsgálódásra így elkészített kagylót több oldaluan kell meg- 

 figyelnünk. Elsősorban az alakot vizsgáljuk. Minthogy a kagylósrákok 

 átalakulással fejlődnek, természetes dolog, hogy a különböző korú állatok 

 kagylói ugyanannak a fajnak keretén belül is nagyon változatosak, s 

 egész sorozatot állíthatunk össze ugyanannak a fajnak képviselőiből, ha 

 elég anyag áll rendelkezésünkre. Találunk néha olyan kagylókat, melyek 

 szerkezetileg megegyeznek egymással, eltérnek azonban egymástól némi- 

 leg alak- 8 nagyság tekintetében. Ezeket nem tekinthetjük külön faj 

 képviselőinek, hanem ugyanazon faj különböző ivaregyéneinek ; még 

 pedig különösen a Candona nemen belül, a nagyobbat a hím ivar 

 képviselőjeként, mert ezeknek hímjei mindig nagyobbak szoktak lenni a 

 nőstényeknél, a test hátulsó harmadában elhelyezett nagy ivarszervek 

 miatt. A hím példány alakban is el szokott térni a nagyság mellett, de 

 a szerkezet itt eléggé megbízható támpontot nyújt. Természetesen vala- 

 mely kövesült állatról eldönteni azt, vájjon az a hím, illetve nőstény 

 ivar képviselője-e, nem lehet, ez csak egyéni nézet. De nemcsak a 

 fiatal példány kagylója különbözik az ivarérettétől, a hím a nőstényétől, 

 hanem még ugyanannak a példánynak jobb kagylója is a legtöbb eset- 

 ben más, mint a bal. A kagylók eme részaránytalanságát illetőleg G. \\. 

 MÜLLEE kétli, hogy két egyforma héjú kagylósrák volna, hellyel 

 közzel azonban megfigyeléseim során ilyeneket is láttam. Utóbbi eset- 

 ben, ha nincs teljes példányunk, a jobb, illetve bal kagylót a mandibu- 

 laris izmok elhelyezkedése segítségével orientáljuk. 



Minthogy a kagylók alakját mindenféle körülmény befolyásolja, 

 azt mint megkülönböztető jelleget nem fogadhatjuk el, mert sok téve- 

 désre adna okot, s csak abban az esetben fordulhatunk feléje bár csak 

 bizonyos kétkedéssel, ha a kagyló nagyon rongált vagy kopott, s e 

 miatt nélkülözzük a kagyló falazatának finomabb szerkezetét; különben 

 ezt vesszük irányadónak. 



E végből a kagylót (jhlalról, kívülről vizsgáljuk meg, még pedig 

 elsősorban a kagyló szegélyét, mely a kagylót minden oldalról véko- 

 nyabb, vastagabb öv gyanánt körülveszi. Négy tájékot különböztetünk 

 meg rajta : mellső, hátoldali, hátulsó, s hasoldali /.v/r/v/físzc/ycV///. Ezek- 

 nek lefutása, egymással való érintkezési módja fontos, s mindig pontosan 

 leírandó és lerajzolandó. Ezután a kagylót ugyancsak oldalról, de belül- 

 ről figyeljük meg. Ilyenkor azt látjuk, hogy a kagylószegélyen a legtöbb 

 esetben igen vékony cuticula perem van, mely befelé széles s a test 

 üregét elzáró lemezben folytatódik. Ez a széles lemez a pcrcmloacz, 

 mely a kagylószegélyt keskenyebb-szélesebb övben kiséri. Öve legszé- 



