ADATOK MAGYARORSZÁG PLIOCEN OSTRACODÁINAK ISMERETÉHEZ. 447 



gélye valamivel magasabb, mint a hátulsó s egyenletesen (I. t. 20. á.), 

 tompán kerekített, a hátoldali kagylószegélybe egyenletes gyenge ívvel 

 hajlik, míg a hasoldaliba észrevétlenül megy át. A mellső kagylószegély 

 alig észrevehető övet alkot, ezen belül azonban a külső peremlemez 

 erősen fejlett, széles öv gyanánt vonul végig (1. II. t. 16. á.) s el van 

 látva jól fejlett, vékony, egyenletes lefutású likacscsatornákkal, melyek 

 a külső- és belső peremlemez érintkezési vonaláról erednek, közülök 

 több kis gömbben végződik. A belső peremlemez igen széles, jól fejlett 

 övet alkot. A hátoldali kagylószegély igen gyengén ívelt, majdnem egye- 

 nes, a test hátulsó negyedében kis tompa szögletben egyesül a hátulsó 

 kagylószegélylyel, mely gyengén ferdén leszelt s valamivel hegyesebben 

 kerekített, mint a mellső ; a hasoldali kagylószegélybe észrevétlenül megy 

 át 8 az észrevehetően öblös. A hátulsó kagylószegély szerkezetére nézve 

 megegyezik a mellsővel. A jobb kagylónak mellső szegélye, ellentétben 

 a bal kagylóéval, jóval alacsonyabb, mint a hátulsó, hegyesen kerekí- 

 tett, a hátoldali kagylószegélylyel a szemtájék fölött kis zugot alkot, a 

 hasoldalival pedig eléggé feltűnő ívben egyesül (I. t. 21. á.). A hát- 

 oldali kagylószegély egészen egyenes lefutású, a hátulsó kagylósze- 

 gélybe tompa szöglettel megy át. A hátulsó kagylószegély ferde lejtő- 

 vel halad, s majdnem derékszöget alkotva megy át a hasoldali kagyló- 

 szegélybe, mely erősebben öblös, mint a baloldali kagylóé. A külső- és 

 belső peremlemez szerkezete megegyezik a bal kagylóéval, eltérés csak 

 annyiban mutatkozik, hogy a jobb példány likacscsatornái jóval sűrűb- 

 ben állanak s a belső peremlemez szélesebb mindkét kagylószegélyen. 



Felülről nézve a kagylók csónakformájúak, melyeknek mindkét 

 csúcsa egyformán hegyes ; legszélesebb a kagyló közepe táján ; a két 

 oldalvonal egyenletes, tompa ívet mutat, a választóvonal egyenes (I. t. 

 22. á.). 



A kagyló falazata igen finom, vékony, egészen üvegszerű ; felülete 

 nem sima, a mennyiben rajta — egymástól távol — finom apró pon- 

 tocskák vannak, a kerületen pedig vékony, finom sörtéket is lehet látni. 



Az izombenyomatok (I. t. 23. á.) száma 5, melyek három sorban 

 rendezkednek el, s nagyon erőteljesek. 



Lelelhelyr : Szócsán, Sopron (Darufalva), Budapest — Kőbánya. Elég 

 gyakori. 



Az előzőkben ismertetett állat úgy oldalról, mint felülről nézve 

 majdnem teljesen megegyezik a VÁVRÁ-tól,* s DADAY-tól" leírt és leraj- 

 zolt Hrrpctocyj)rix xlrifjala (0. F. M.) fajjal, eltérések csak a következők- 



• Dr. W. VÁVRA : Monographie der Ostrakoden Böbmens. Arch. d. nat. Lan- 

 desdurcbv. von Böhmen VIII. Prag. 1891. 84. old. 27. á. 

 2 Dadáy : A magyarorsz. kagjlósr. 166. old. 23. á. 



30* 



