448 MÉHES GYULA 



ben vannak : Az én példányom jobb mellső kagylószegélye a hátulsó- 

 val nem egyezik meg, míg DADAY-nál megegyezik s az enyémnek hát- 

 oldali szegélye egész egyenes, míg amazé gyengén ívelt ; nem egyezik 

 meg az én példányom VÁVRÁ-éval izombenyomatai tekintetében, a meny- 

 nyiben ő hat izombenyomatot rajzol, melyek szabálytalanul helyezked- 

 nek el s nem olyan erőteljesek. Végül — példányaim nagyság tekinteté- 

 ben is eltérnek mindkét szerzőtől leirt állattól, mert legnagyobb példá- 

 nyaim is, melyeket a budapest-kőbányai anyagban találtam, csak 1*73 mm 

 hosszúságot érnek el, míg ama példányok a 2 mm-t is túlhaladják. 

 Mindezek azonban nem adnak elég támpontot arra nézve, hogy példá- 

 nyaimat külön faj képviselőjének vegyem. 



2. Herpetocypris difficilis Benss. sp. 



(II. t. 1—2. ábra.) 



1869. Bairdia difficilis Reuss. Zur fossilen Fauna der oligocenschichten von 

 Gaas. Sitz. d. k. Ak. L 35. old., V. t. 7. á. 



1904. Cytherideis longula Ulrich et Bassler. Ostrakoda. Maryland Geological 

 Survey (Miocéné) Baltimore. XXXVII. t. i>l— 27. á. 



Hossza: 1"38 mm, átmérője: ()-58 mm, magassága: 0*6 mm. 



A kagyló oldalról nézve megnyúltan veseformájú, általában erő- 

 sen megnyúlt, karcsú (II. t. 1. á.). A mellső kagylószegély jóval maga- 

 sabb, mint a hátulsó s tompán kerekített; mind a has-, mind a hát- 

 oldali kagylószegélybe észrevétlenül gyenge tompa ívvel megy át. 

 A kagylószegély igen vékony, alig észrevehető öv gyanánt vonul végig, 

 likacscsatornája nincs. A hátoldali kagylószegély erősen, egyenletesen 

 ívelt, gyenge ívvel megy át a hátulsó kagylószegélybe, mely hegyesen 

 kerekített, egyenletes tompa ívben egyesül a hasoldali kagylószegélylyel 

 s azzal az egyesülés helyén tompa zugot alkot. A hasoldali kagylószegély 

 igen gyenge, tompa íveltségü s a mellső kagylószegélybe észrevétlenül 

 átmenő, míg a hátulsó kagylószegélylyel való érintkezése előtt erősen 

 öblös. A hátulsó kagyló szegély is igen vékony övben vonul végig. Likacs- 

 csatornás öv és belső peremlemez egyik kagylószegélyen sincs. 



Felülről nézve a kagylók csónakformájúak (11. t. 2. á.), a mellső 

 csúcs valamivel tompább, mint a hátulsó ; az oldalvonalak egyenletes, 

 tompa ívet írnak le, a választóvonal egyenes. 



A kagyló falazata nagyon íinom, üvegszerü, nagyon törékeny. 

 Felülete nem sima, hanem apró, egymástól távol álló gödröcskékkel 

 behintett, melyek között még szétszórt finom kis szemecskék is vannak. 

 Színe szürkésfekete. 



A záróizmok (II. t. 2. á.) benyomatainak száma 4, melyek hosz- 



