ADATOK MAGYARORSZÁG PLIOCEN OSTRACODÁINAK ISMERETÉHEZ. 451 



már semmi esetre sem azonosítható a JoNEStöl leírttal. Minthogy azon- 

 ban felületi díszítés, az izombenyomatok száma és elhelyezkedési viszonya 

 mindkét állatnál megegyező, példányomat a Candona subaequalis Jones 

 változatának minősítem. 



4. Herpetocypris reptans Baird. sp. 



[II. t. 12 16. ábra.] 



1850. Cytherina strigulosa Keuss, Foss. Ent. ilos österr. Tért., 5N. old., VIII. t., 



32. á., X. t., 29. á. 



1850. Candona reptans Baird, Hist. Brit. Entoin. London prmted for the 



roy. society. 160. old., XIX. t , 3. a. 



1856. Candona reptans Baird, Jones Mon. tért. Ent. London, 16. old., I. h, 7. á. 



Hossza: 1-32 mm., átmérője: 0-6 mm., magassága: 0-59 mm. 



A jobb kagyló teljesen olyan mint a bal, oldalról nézve a kagylók 

 megnyúlt veséhez hasonlítanak. A mellső kagylószegély olyan magas, 

 mint a hátulsó, tompán s egyenletesen kerekített (II. t. 1% á.); a has- 

 oldali kagylószegélybe észrevétlenül megy át, a hátoldalival gyenge 

 tompa ívben egyesül (11. t. 16. á.); likacscsatornás öve, valamint belső 

 peremlemeze jól fejlett s mindkettő széles övet alkot. Likacscsatornák 

 a belső peremlemez széléről erednek, meglehetős vastagok, egyenként 

 állanak, egyenletes lefutásúak, nem mennek a felületig, hanem még 

 ezelőtt kis gömbben vakon végződnek. A hátoldali kagylószegély gyen- 

 gén ívelt, tompa szögletben egyesül a hátulsó kagylószegélylyel, mely 

 valamivel hegyesebben kerekített, mint a mellső, a hasoldali kagyló- 

 szegélybe észrevétlenül megy át; szerkezete teljesen megegyezik a mellső 

 kagylószegélylyel. A hasoldali kagylószegély gyengén öblös, néha-néha 

 likacscsatornás, keskeny peremlemezzel. 



Felülről nézve a kagylók ellipszis-alakúak, mely legszélesebb közepe 

 táján (II. t. 13. á.). A mellső csúcs valamivel hegyesebb, mint a hátulsó, 

 a két oldalvonal egyenletes tompa ívet ír le; a választóvonal egyenes. 



A kagyló falazata finom, áttetsző, néha egészen átlátszó, üveg- 

 szerű ; fénylő felülete nem sírna, hanem szabálytalanul elhelyezett meg- 

 lehetős nagy pontocskákkal fedett, melyek nem egyebek, mint a letört 

 tüskék eredéspontjai (II. t 15. á.). Ezen kívül a felület még nagyon 

 finoman szemecskézett is. A kagyló színe fehér, néha fekete vagy szür- 

 késfekete. 



A záróizmok benyomatainak száma (11. t. 15. á.) és elhelyezkedése 



olyan, mint az előbbi fajé. 



Lelcthrhjr: Sopron (Tómalom, Darufalva, Soprontól DK-re levő 

 szőlők melletti út), Peremarton, Budapest-Kőbánya. Igen közönséges. 



