ADATOK MAGYARORSZÁG PLIOCEN OSTRACODÁINAK ISMERETÉHEZ. 453 



a Cypris-TQ.em.be soroltattak; először Zenker különítette el e nemet, majd 

 újra egyesítették, míg végre Brady-Norman igazi nemi értékét meg- 

 állapította. 



A Cypria -nemnek a paleontológiában még nincs sok képviselője, 

 hazánkból eddig csak egy kövesült Cypria ismeretes, még pedig a 

 Cypria reniformis Héjjas sp. Erdély eocénjéből. A most élők közül 

 Daday a Cypria ojihthalmica Jur. sp.-t említi. Ezükhez hazánk terüle- 

 téről eddig két, még ismeretlen fajt csatolok. 



A Cypria-nem. élő fajokbbn nem gazdag, de a fajok képviselői 

 kozmopoliták. Leginkább szereti a kisebb álló vizeket, azonban a nagyobb 

 tavakban is egészen otthonos. 



1. Cypria reniformis Héjjas sp. 



[II. t. 17—22. ábra.] 



1892. Cíjpris reniformis Héjjas, Erdély tertiár Ostrakodái. Orv. Term. Tud 

 Ért. Kolozsvár. 9. old., I. t., 7. a, b, c. á. 



Hossza: bal 1*2 luru., átmérője: 0*5 mm., magassága: 0*6 mm. 

 « jobb 0-96 « « 0-.57 « « 0-8 « 



Oldalról nézve a kagylók szabályos veseformák, a bal kagyló jóval 

 magasabb, mint a jobb. A bal kagyló (II. t. 17. á.) mellső és hátulsó 

 kagylószegélye egyformán tompán kerekített, mindkettő észrevétlenül 

 megy át a hátoldali kagylószegélybe, mely menedékes lejtővel húzódik 

 a két kagylószegélytől s közepén erősen feltűnő tompa szögletet alkot. 

 Mindkét kagylószegély meglehetős széles övet alkot, likacscsatornái van- 

 nak, melyek a belső peremlemez külső széléről erednek, hosszú, egyen- 

 letes csövek gyanánt futnak le, el nem ágaznak ; a belső peremlemez 

 valamivel szélesebb, mint a kagylószegély, belső fala szaggatott (II. t. 

 22. á.). A csúcsszegélyek egyenletes ívvel észrevétlenül mennek át a 

 hasoldali kagylószegélybe, mely igen gyengén öblös, majdnem egyenes 

 vonalat mutat s likacscsatornás. A jobb kagyló jóval megnyúltabb, mint 

 a bal, mellső és hátulsó kagylószegélye tompán, egyformán kerekített, 

 észrevétlenül, tompa ívben egyesül a hátoldali kagylószegélylyel, mely 

 körülbelül a test hátulsó harmadában jól feltűnő tompa szögletet alkot, 

 de a kagyló azért nem olyan magas, mint a bal kagyló. A csúcsszegé- 

 lyek szerkezete teljesen megegyezik a bal kagylóéval. A hasoldali kagyló- 

 szegély észrevétlenül egyesül a csúcsszegélyekkel s valamivel erősebben 

 öblös, mint a baloldali kagylóé. 



Felülről nézve a kagylók szabályos tojásformát mutatnak, mely 

 legszélesebb a közepe táján (II. t. 20. á.); hátulsó csúcs tompa, a mellső 



