472 D5 PÁLFY MÓR 



pár helyen gipsz lencsét is látunk közbetelepülve. Ennek a mediterrán 

 szalagnak az iránya teljesen egyező a mészkővonulat irányával s kelet- 

 kezése mindenesetre szintén tektonikai okokra vezethető vissza. 



A mészkővonulattól északra szintén találkozunk több szintájban 

 porphyroid betelepülésekkel, sőt Vormága közelében mészkövet is látunk 

 közbetelepülve. 



Vormága községen fölül néhány ponton megtaláljuk még a phylli- 

 teknek egy-egy fönmaradt rögét, sőt a vormágai völgy felső részén még 

 porphyroid is bukkan elő. Hogy a phyllit még északabbra, Nagyág alatt 

 is megvan a mélyben, azt a nagyági telérek bizonyítják, melyekben 

 gyakran lehet akadni phyllit zárványokra. 



A phyllit, illetve a közbetelepült mészkő, kelet felé a Feredőgyógy 

 és Boj között lévő hegygerincen ér véget, a hol már permi képződ- 

 mények vannak rátelepülve. E gerinc tetején egy fehér vagy szürke 

 színű homokkőtől és quarcos konglomerátumtól fedett plateau van, de 

 hogy e takaró itt csak vékony rétegben borítja a mészkövet, azt a gerincen 

 lévő sok víznyelő tölcsérből is lehet gyanítani. E homokkövet és konglo- 

 merátumot Hauer és NopcsA nyomán kőzettani kifejlődése alapján a 

 permhez számítom. 



E homokkő és konglomerátum rétegek, bár településüket vilá- 

 gosan nem lehet látni, valószínűleg discordánsan fekszenek a phyllit és 

 mészkő rétegein. 



A phyllitet, mészkövet és a reá települt permi képződményt itt is 

 törés határolja kelet felől. 



Csigmó fölött a Magura, Peles és Cornetu hegyek környékén, 

 valamint a most épült Szanatóriumtól ÉK-re előbukkanó mészkő foltocs- 

 kákat, melyek a mészkő fővonulatától délre vannak, a mészkővonulat 

 összetörött és elvetett részeinek kell tekintsük. 



A mészkőnek legvégső előfordulását közvetlenül Feredőgyógy fölött 

 találjuk meg kis területen föltárva a völgy bemetszésében. 



E képződmények közül a fontosabbaknak kőzettani jellemzését 

 röviden a következőkben foglalom össze : 



A 2^hyllit rendesen selymesfényű, szürke vagy zöldesszürke színű, 

 rendkívül vékony, sokszor papiros vékonyságú, levelekre elváló. Az 

 egyes levelek igen gyakran ráncosodottak, míg nagyban a rétegek 

 nincsenek gyűrve. Helyenként kissé kristályosabb kinézésűek, de a 

 legtöbb helyen nem egyebek, mint selymesfényű agyagpalák. A kéméndi 

 völgyben a porphyroid alatt, a szénsavas forráson felül, szenes réteget 

 is látunk közbetelepülve. Az agyagpala-rétegek majd mindenütt át vannak 

 járva vékony quarcerekkel. 



A porphyroid betelepülések szomszédságában az agyagpala rendesen 

 zöldesebb színű és kristályosabb lesz, s nagyon gyakran átmenetet is mutat 



