4{;^2 RÖVID KÖZLEMÉNYEK. 



rövid vázlatos jelentésemen kívül, melyre hivatkozik, még az előző (1904.) év- 

 ről szólót és (('Erdélyrészi Érchegység K-i széle Sárd sth. ós Gyulafehérvár kör- 

 uvékén») tekintetbe veszi. 



Ez utóbbi fölvételi jelentésemben bővebben foglalkoztam az egyes le- 

 rakodások leírásával és a felsőoligocent tárgyalva, a 104. (13.) lapon kis faunát 

 sorolok fel, melyet Magyarigen mellett gyűjtöttem — sajnos csak köbelek 

 alakjában — a községtől D-re, a vörös agyag- és laza homokkő-komplexumba 

 telepedett s konkordánsan a lajtamészkö alá dűlő meszes homokkőből. Habár 

 e kövületek megtartási állapotuknál fogva faji meghatározásra nagyobbrészt 

 alkalmatlanok, mégis ráismerhettem a Cyrena semistriata-xa, a Müru (Cal- 

 lithea) cf. cupresshia-YSb és egy potamides- és natica-fajra, melyeknek elseje 

 nagy valószínűséggel a Potatuides (Tyiiipaíiolornus) uiargarüaceivn, az utóbbi 

 pedig a Naiica millepuitciata. 



E rétegek azután D felé, az Ompolyvölgyön át a hegység túron- s majd 

 magasabb senon-rétegeire rátelepedve, nyomozhatok Borberekig, hol már csak 

 egyes foszlányok alakjában a magasabb senonon rajtaülve, végképp kiékelcd- 

 nek ; Sárdtól K-re pedig a sárdborbándi szigetszerű dombvonulat felépítésében 

 vesznek lényeges részt. Itt az Ördögszorosban, Borbándtól ÉK-re, a vörös 

 agyag, fehér homok, homokkő és konglomerátum formálta rétegekben az 

 Ostreu agineitsis Tourn. és Ostrca digilalina Dub. számos példányban 

 gyűjthető. 



A sárdborbándi sziget és Gyulafehérvár felől e rétegek a Maros bal part- 

 jára húzódnak át, hol az itt elterülő dombos vidék (medence) alapját teszik 

 s Táté-Strázsától Drombáron, Limbán és Felsőmarosváradján át D-re vonul- 

 nak. Tátétől DNy-ra, a vörös agyag és fehér homok közé betelepedett fehéres, 

 márgás laza homokkőben szintén találtam a fennebb említettekhez hasonló 

 kőbeleket ; e betelepedés tehát Magyarigen felől itt folytatódik. 



Az 1904-ről szóló idézett — fölvételi jelentésemben fölemlítettem 



továbbá a sárdborbándi szigetszerű dombsorban két helyről a vörös agyag ós 

 fehér homok alól kibukkanó felső eocénkorú numnmlües márgás mészkövet. 

 Ez itt csak apró szirtként búvik ki a felsöoUgocenkorú rétegek alól. így a 

 felsőoligocen-rétegek tárgyalása végén (106. 1.) a következő végeredményre 

 jutottam: ('Ha a felsorolt faunát tekintjük, azt látjuk, hogy benne, a miocén - 

 ben is előforduló alakok mellett, főleg mégis olyanok vannak képviselve, a 

 melyek egyenesen a felsőoligocen korra utalnak ; én tehát, Kocnhal egyet- 

 értően, e vörös agyag-, fehér homok-, homokkő- és konglomerátból stb. álló 

 vastag és elterjedt rétegcomplexumot szintén csak felsőoligocennek tarthatom. 

 Lehet, hogy ez üledékek lerakodása, tekintve vastagságukat, már a felsőoligocen 

 előtti oligocenkorban kezdődölt és az alsómediterránban ért véget, de hogy e 

 lerakodások, településüknél fogva is, a tárgyalt felsőeocennél fiatalabbak, annak 

 már fennebb adtam kifejezést. » 



Ezek után, azt hiszem, bán') Nopcsa Ferenc is be fogja vallani, hogy én 

 nem «régi nézetek ismétlésével érem be», hanem a részletes geológiai felvétel 

 folyamán szerzett bizonyító adatok alapján mondtam ki az imént idézett véle- 

 ményemet. 



