ISMKRTETÉSEK. 485 



fúrásokkal, egj'enlő geológiai rétegeken hatolva át, — tapasztalta, hogy azok a 

 homokrétegek, melyek az erdőn kívül víztartalmúak az erdőben teljesen szárazak, 

 ha pedig kevés vizet tartalmaznak, akkor annak nivója tetemesen mélyebb, mint 

 a steppén. De egyeznek ez adatok a legújabban 1902-ben A. P. ToLSZKY-nak 

 ('Az erdők befolyása a talajvíz magasságára » (Jltca parjHiiii'i, n rpyirroBbifl bo^w). 

 (Talajismeret (rioyBOB-i^itHie) 1002. 4. füz.) című közleményében leírt a Staraja 

 Eussa erdésziskolától 12 verstnyire a novgorodi kormányzóságban eszközölt 

 mérési eredményeivel is, ki táblázatokkal és görbékkel mutatja be a talajvíz- 

 ingadozást az erdő és sík területen s megállapítja, hogy az erdőben az egész 

 éven keresztül alacsonyabban áll a talajvíz, mint az erdőtlen területen. 



Eltérő eredményeket ért el Kibbenteop, ki («Lc Bevue des Eaux et 

 Foréts)) 1901.) a forró égöv alatt Madras mellett eszközölt ilynoiníí vizs- 

 gálatokat. 



Európára vonatkozólag tehát, a fenti eredmények azt bizonyítják, hogy 

 síkságon az erdősítéssel vizes területek tetemesen száríthatok, mire példák is 

 vannak Francia- és Olaszországban. 



P. OTOczKY-nak nemrégiben jelent meg egy két kötetes nagyobb mun- 

 kája Szentpétervárott «A talajvíz keletkezése, élete és eloszlása» címen (tér- 

 képek, táblák és számos szövegközti ábrával); melyben ama — 1898-tól 1905-ig 

 tartó — rendszeres megfigyeléseit dolgozta föl, jnelyeket a talajvízre vonatkozó- 

 lag Oroszország erdőterületein és steppezónáján végzett. Timkó Imke. 



(2.) Prof. N. M. SziBiRCEv: Talajismeirl (IIoiBOB'fe^i.tHie). 



Az a hatalmas lendület, melyet újabban a tudományos irodalom Orosz- 

 országban vett, nem kerülte el a tiulományos búvárkodásnak azt a mezejét 

 sem, mely az ország termőföldjének megismerését tíizi ki feladatául. A pedo- 

 logia — mint önálló tudomány, — a természettudományok e legfiatalabb 

 hajtása, erőteljes fává fejlődött már Oroszországban. Művelői az orosz termé- 

 szetbúvárok legkiválóbbjaiból kerülnek ki s a talajisraeretnek olyan irodalmát 

 teremtették meg, a minővel egyetlen nyugateurópai ország sem rendelkezik. 

 Míg a nyugaton. így pl. Németországban főleg elméleti irányban fejlődött a 

 talajismeret, mely iránynak Wollny volt a legkiválóbb képviselője, itt Orosz- 

 országban a tudományos talajismereti búvárkodás eredményeit a legszorosabb 

 kapcsolatba hozták a gyakorlati élettel s e téren — az országukban még nem is 

 szükségelt — kiváló eredményeket értek el. Ramann, Németországnak ezidősze- 

 rint egyik legkiválóbb pedologusa, már például szakított a német iskola ha- 

 gyományaival és az oroszok nyomdokain haladva írta meg immár második 

 kiadást ért talajismereti kézikönyvét. «Európa klimatikus talaj zónái D-ról irott 

 kiváló talajismereti munkája is erről tesz tanúságot, mely a Szentpétervárott 

 megjelenő « Talajismeret » (noiiBoirh,T,tHÍc) címíí folyóiratban látott napvilágot. 



A többi német talajismereti munka, az ú. n. Bodenknnde-k pl. csaknem 

 kivétel nélkül kőzettani, ásványtani vagy chemiai kézikönyvek. A termőtalajról 

 van a legkevesebb bennük, vagy végleg meg is feledkeznek arról. Innen van 

 az, hogy a talajok elnevezésében és osztályozásában határtalan fogalomzavar 



