49á TÁRSULATI ÜGYEK. 



tézishez, a melynek geofizikai és geológiai jelentőségét senki sem vonhatja 

 kétségbe. Fontos, s ezt a szerző maga is hangsúlyozza, hogy ez a hipotézis 

 független minden elmélettől, melyet a földrengési hullámok tovaterjedésére 

 vonatkozólag fölvettek. Dr. Pécsi Albert. 



TÁRSULATI ÜGYEK. 



Szakülések. 



1907. december 4-én. — Elnök : dr. Koch Antal. 



Előadások. 



1. Dr. PÁLFY MÓR ((A Marosvölgy jobb oldalának geológiai viszonyai Algyógy 

 környékem) című előadásában a Marosvölgy jobb oldalának geológiai viszonyait 

 vázolja a felsőcsertési és bokaji völgyek között. E terület alkotásában a következő 

 képződmények vesznek részt : 



Phyllitok közbetelepült porphyroidokkal és meszekkel, amelyekot 

 a dobsinakörnyéki karbonhoz való petrographiai hasonlóságuk alapján előadó inkább 

 a karbonba, mint a devonba (br. Nopcsa) hajlandó sorozni. Minthogy a mészkövek 

 világosan a pbyJlitek közé települtek, előadó azokkal egj'korúaknak tekinti, szem- 

 ben NopcsÁval, a ki a jurához számította. 



Perm. A boji völgy felső részén, valamint az algyógyi gerincen a fennebbi 

 meszekre települt vörös homokkövek és quarcos konglomerátumok petrographiai 

 kifejlődésük alapján a permhez számítandók. 



Alsó kréta szürke vagy vörhenyes iszapos agyag, homokkő, konglomerátum 

 s fölötte sokszor kavicsos mészkő Orbitolina conoideával (?) csak pár ponton bukkan 

 elő Máda és Bulbuk határában. 



Fel s ökrét a. í. Gosaufacios. Az Ompoly-Maros vízválasztóján nyúlik át 

 az Ompoly völgj'éből, de Bokajtól keletre a Maros völgyében is nagyobb területet 

 borít. Déli határvonala Bokajnál egy kétségtelenül tektonikai vonal mentén majd- 

 nem a vízválasztóig megy északra. A vonulat nyugat felé Bakonya táján kiékül. 

 A gosaufacies nyugati végén — Bulbuk és Bakonya között — a 3-a.s számú, felső- 

 senonnal(?) — érintkezik. 2. Emschi emelet (?). Az algyógyi fürdő környékén 

 egy kevéssé meszes, rendkívül finom, vékouyréteges sárgásfehér vagy vörösfoltos 

 homokkő van a felszínen, a melyből egy töredékében (hossz. 3.5 cm, mag. 30 cmi 

 is óriási inoceramus került ki. Minthogy ezek az óriási inoceramusok a sunonból s 

 különösen az emschi márgából ismeretesek, előadó e képződményt ezért ezidö sze- 

 rint az emschi emeletbe számítja. Piétegei nyugodtaii fokszenek, csak kissé föl van- 

 nak emelve. S. Felsősenoii. Túluralkodólag kékes vagy szürke agyagpalából és 

 palás agyagból áll, a melyek között csak gyéren fordul elő kevés hieroglifás, 

 íucoidás kemény homokkőpad vékony rétegekben. Egyes szintájában, különösen a 

 fedőbb részben Renget táján, a kemény, fehér homokkőbetelepülés uralkodóvá is 

 válhatik, de a gosaufacies homokkövétől könnyen megkülönböztethető. Általában 

 jellemző e rétegcsoportra az erősen agyagos kiképződés, a miben nagyon emlékeztet 

 az alvinckörnyéki felsősenonra. A rengeti patak medrében kibukkan alóla az emschi 

 emelet. Ha a i'-el jelzett rétegcsoportot az emschi emeletbe helyezzük, akkor ezt — 

 az alvincköniyékivel való megegyezése alapján is — a felsősejionba kell állítani. 



