ELNÖKI MEGNYITÓ. 



mint azt a geológus teszi, amikor j)éldául egyes hegységeket, azok petro- 

 giáfiai és paleontológiái viszonyait ismerteti; de olyanok előtt, kik a 

 természettudományi alaptételeknek csak általános megismerésére törek- 

 szenek, az efféle beható részletezésre nincs is szüksége a geológus- 

 geográfusnak, mivel ez csak zavarólag hatna. S tudtommal ezzel a 

 körülménnyel számolt, ameddig a katedrán volt, Lóczy Lajos is. 



A geográfia diszciplinája azért, mert sok mindenféle kutatási ered- 

 ménynek az összesítő tudománya, legkevésbbé sem lehet más, mint 

 szigorúan exakt. Amit a geográfia mintegy kivonatosan más tudomány- 

 szakokból akár a természettudományiakból, akár a humaniórákból átvesz, 

 hogy azután céltudatosan a maga igénye szerint egy új képpé egyesítse, 

 mindannak a tudományok mindenkori állása szerint feltétlenül szabatos- 

 nak kell lenni. Ezért szükséges a legutóbbi évtizedekben kialakult tudomá- 

 nyos követelmények szerint, hogy az illető tanár, mielőtt a geográfia 

 ösvényére lépne, előbb vagy a természettudományokból (leg- 

 többször a geológiából) szerezze még a kellő szakjártasságot, ha 

 fizikai földrajzról van szó, vagy pedig a humaniórákból, mielőtt 

 antropogeográfiát akarna tradálni, mert csak ily módon lesz képes azt 

 a sokféle szálat, amely az ő kezében összefut, kellőképen ellenőrizni, 

 értékelni és geográfiai szempontból tudományosan átdolgozni. Enélkül 

 ingatag és kontárkodó lenne minden lépése. Szabatosságra a geográfiában 

 törekedett Lóczy Lajos is s állíthatom, hogy ő nemhogy megakasztotta 

 volna, hanem ellenkezőleg határozottan előbbre vitte nemcsak a magyar 

 geográfia ügyét, hanem a geográfiáét általában is. Önálló munkásságával 

 nemcsak biztos ítéletű megfigyelő, hanem tanítványait és szaktársait 

 lelkesíteni tudó tanár volt ö mindig a tudományegyetemen eltöltött 

 23 éve alatt is. 



Boldog emlékű Hunfalvy JÁNOsnak én is feltétlen tisztelője voltam 

 és tisztelettel hódolok élete úttörő munkássága iránt ma is. Három- 

 kötetes főmunkája : Magyarország természeti viszonyainak 

 leírása, mely 18G3 — 65-ben mint a m. tud. Akadémia kiadványa 

 látott napvilágot, korának csakugyan kimagasló és valóban hézagpótló 

 alkotása volt. Dacára annak azonban, hogy a Magas Tátrában, az Alpok 

 keleti nyúlványai közt, az Aldunán, Erdély keleti részében és egyebütt 

 szerzett személyes impresszióit is beleszőtte, műve egészbenvéve mégis 

 csak egybegyűjtése volt, mintegy gondos inventáriuma mindama geográfiai 

 ismereteknek, amelyek a kiadatás évéig az irodalomban szerteszéi hever- 

 tek Hatalmas munkája alapján buzgón és nagy hévvel tanított ő az 

 egyetemi katedrán egészen halálának évéig. Amidőn azután abban az idő- 

 ben EiCHTHOFEN br. nyomáu Európaszerte a geográfiától az önálló vizs- 

 gálódást természettudományi alapon követelték, az elárvult tanszékre, 

 mint erre a feladatra legképzettebb és legalkalmasabb egyéniséget Lóczy 



