A DITRÓI SZIKNIT KÉT ÚJABB ELEGYRÉSZE. 13 



Megtartásuk igeu friss, a mállásnak semmi nyomát sem mutatják. Ez a csil- 

 lám alkotja a kőzetnek a zömét, 



2. muszkovit-csillám, amely nagyobb lemezekben igen ritka, többnyire 

 párhuzamosan össze van nőve a biotittal ; optikai tengelyszöge meglehetős 

 kicsi. Rtíndkívül apró kis lemezkékbó'l álló és teljesen szericitjellegü halmazok 

 alakjában a muszkovit meglehetős gyakori ; úgy látszik a földpátok rovására 

 keletkezett ; erre enged következtetni az a körülmény, hogy a muszkovit 

 gyakran a földpátok belsejét tölti ki, míg máskülönben a földpátok frissek. 

 Mennyiség tekintetében a muszkovit messze a biotit mögött marad. A szericit- 

 halm azokban fordul elő a kőzet legritkább elegyrésze, t. i. az 



3. epidot ; kristályai meglehetős automorfok, halványzöld színnel átlátszók, 



4. a földpátok teljesen alaktalan szemek ; túlnyomórészt végtelen fino- 

 man és igen sűrűn ikerrovátkosak ; ezek a földpátok plagioklászok, még pedig 

 oligoklász-albitok. A nem ikerrovátkos földpátok ritkábbak, törési exponensük 

 a kanadabalzsaméval körülbelül egyenlő, így valószínííleg szintén oligoklász- 

 albitok ; ortoklász biztosan nem mutatható ki. 



5. a korund szemecskéi elérik a 2 mm-t is. Makroszkopice piszkos 

 rózsaszínűek, a mikroszkóp alatt csaknem színtelenül átlátszók, helyenként 

 kék foltokat látni bennük, amelyek meglehetős erősen pleochroiztikusak : 

 () = sötét kék, E = világos kék. A korund-szemecskék részben xenomorfok, 

 de másrészt automorfok is ; a piramis-lapoktól vannak határolva. Optikai 

 sajátságaik igen jól felismerhetők : igen erős fénytörés, gyenge kettős törés 

 (co — e = 0*010), egy optikai tengely, negatív karakter. Igen jól lehet látni a 

 piramis lapokkal párhuzamosan sűrűn ismétlődő ikerlemezeket, amelyekkel 

 párhuzamosan a kristályok elválást mutatnak. Mindezek a jellemvonások any- 

 nyira bizonyító erejűek, hogy a szemek csakis korund-kristálykák lehetnek. 



6. Elvétve láthatni még a kőzetben néhány xenomorf titántartalmú 

 magnetitszemecskét. 



Igaz, hogy a kőzetnek tipikus mozaikszerű szövete van, hogy a korun- 

 dot kivéve, a többi elegyrészek mind xenomorfok és hogy a gyergyói sziejiit 

 egyes tipikus elegyrészei (mikroklin, nefelin, titanit) hiányzanak, mégis a kőze- 

 tet nem lehet egyszerűen kontakt palának tekinteni. A kvarc teljesen hiányzik, 

 a korundot kivéve egyéb kontakt ásványok hiányzanak ; a földpát igen bősé- 

 ges, különösen a fehéres erekben ; mindezek a körülmények amellett szólnak, 

 hogy nem kontakt kőzettel, hanem magának a szienitnek egy különös fáciesé- 

 vel van dolgunk. Az agyagpala közelsége viszont megint amellett is szól, 

 hogy e görgetegekben teljesen beolvadt és a magmától injiciált paladarabokat 

 tételezzünk fel. 



Máskülönben korundot tartalmazó szienitet ismerünk már többet is pl. 

 az Uraiból, Ontarioból és Madrasból.' 



A korund magyarországi lelőhelyei eddig nem valami nagy számmal 

 ismeretesek. Szádeczky - a következő hét helyről sorolja fel : a dévai Várhegy 

 (felfedezte Schafakzik), a szobbi Ságh-hegy, a sztolnai Szárazpatak, a gyalui, a 



'* EosENBüscH : Mikroskopische Physiographie II. rész. 

 2 Földtani Közlöny XXIX. 240. 



