14 D'r MAUklTZ BÉLA 



dévai Petrosz-kőbánya és a nagyági andezitéiből, továbbá az ajnácskői Csontos- 

 árok bazalthömpölyeiböl (utóbbiakat Szádeczky fedezte fel). Míg ez a hét elő- 

 fordulás harmadkori vulkáni kőzetekben van. addig a gyergyói egy mélység- 

 beli kőzetben. 



Még sokkal érdekesebb a szkapolit előfordulása. Ezt az ásványt Magyar- 

 ország területéről eddig nem ismertük. Főképen a kontakt-mészkövekben szo- 

 kott keletkezni; Ditrón magában a tipikus eleolitszienitben találjuk. A Ditró- 

 ról Tölgyesre vezető országúton a 7 "2 — 7 '3 km jelzőkövek között a következő 

 feltárást találjuk : az alsó padok földpátban szegény sötét színű szienitből, a 

 felsők földpátban gazdag, világos szienitből állanak, a csillámok mind a ket- 

 tőben párhuzamosan helyezkednek el, a szövet a gnáj szókra emlékeztet. Mel- 

 lékesen megjegyezhetjük, hogy mindkét kőzetet pegmatiterek járják át. A felső 

 padokat alkotó világos palás szienitben fordul elő a szkapolit. A szienit közepes 

 szem-nagyságú és a normális elegyrészekből áll. A szórványos, de elég nagy 

 nefelinszemek xenomorfok és jórészt muszkovitlemezkék halmazává alakultak 

 át. Az automorf amfibol sötétzöld, igen erős pleochroizmussal (sárgás zöld — 

 feketés zöld), kioltása c : c = 14°, az optikai tengelyszöge igen kicsi ; elég bőven 

 van képviselve ; megtartása friss. A még bővebben képviselt biotit makrosz- 

 kopice fekete ; pleochroizmusa rendkívül erős (sárgászöld és zöldes fekete) ; 

 pikkelyei xenomorfok. Elvétve találunk egy-egy legömbölyödött apatit-oszlopot. 

 A xenomorf cancrinit-szemek igen ritkák és igen aprók ; a titanit- kristályok 

 meglehetős nagyok és eléggé automorfok. Csipkés szélű muszkovitlemezek 

 helyenként kis halmazokat alkotnak, epidot meglehetős automorf kristályokban 

 főkép a szkapolitok között található. A szodalit teljesen xenomorf, csakis a 

 többi elegyrészek közötti tért tölti ki. A földpátok közül biztosan meg lehe- 

 tett állapítani a nagy mikroklinper titeket és a bőséges albit-oligoklászt, amely 

 többnyire rendkívül finom ikerlemezkékből áll. A szkapolit ritkán látható 

 egyes elszórt szemecskékben, hanem rendesen igen apró gömbölyödött sze- 

 mecskék kis halmazokat alkotnak. Sajátságai jól felismerhetők : kitűnő hasa- 

 dás a tetragonális prizma szerint, a fénytörés erősebb a kanadabalzsaménál, a 

 kettős törés közepes {co — e körülbelül 0'02), egy optikai tengelyű, optikai 

 karakter negatív. A szemek csak mintegy sejtetik a tetragonális külsőt, a 

 mennyiben éleiken legömbölyödöttek. Igen feltűnő, hogy a szkapolit és föld- 

 pát, de még inkább a szkapolit és szodalit között egy különös érintkezési 

 zóna fejlődött ki. A szkapolit-szemek koszorú módjára igen finom csipkés- 

 rostos zónával vannak körülövezve, a zóna fénytörése igen gyenge, kettős törése 

 alig észrevehető, vagy csaknem izotrop. A mikroszkópi kép teljesen azt a 

 benyomást kelti, mintha az egyik ásvány a másiknak a rovására keletke- 

 zett volna. 



Tekintettel arra a körülményre, hogy a kőzet teljesen normális össze- 

 tételű és hogy a mellókkőzet igen messze van tőle, nincs okunk feltételezni, 

 hogy itt valami kontakt hatással lenne dolgunk. A szkapolitot primer elegy- 

 résznek kell tekintenünk ; hogy a szodalit, földpát és szkapolit között van-e 

 valami kölcsönösségi viszony, azt csak sejthetjük, de nem dönthetjük el vég- 

 érvényesen. 



