16 D; VOGL VIKTOR 



Hogy a tithoamészkő térszíne annyira eltért a fekvő és fedő mész- 

 kövek térszínétől, abban kétségtelenül része van annak is, hogy benne — vas- 

 tagabb vagy vékonyabb padok alakjában — a dolomitnak is nagyobb szerep 

 jut már, de pusztán ezzel alig magyarázható meg a vázolt térszínváltozás. 

 A tithonban járva ugyanis gyakran nagy területen tiszta mészkövet látunk, 

 melyen dolomitos voltának semmi jele sem látszik, s a térszín mégis a tithonra 

 általában jellemző szelid formákat mutatja. 



Nyilvánvaló tehát, hogy a vegyi összetétel mellett e különböző közetek 

 szövete is nagyban befolyásolja a mállást, mely karsztos vidékekben tudva- 

 levőleg főként korrózió. 



A tithon túlnyomóan szürke mészkövekből áll, melyeknek színe ál- 

 talában jóval világosabb a fedő krétabreccsiáénál. Közben dolomitok is talál- 

 hatók, melyeknek anyaga fehéres, rendesen homokos tapintatú. 



Kövületek ebben a képződményben eléggé gyakoriak, bár az irodalom 

 tithon leletekről alig tesz említést. Folyamatban levő tengermelléki fölvételeink 

 során több helyen gyí jtöttünk kisebb-nagyobb faunákat. Lelőhelyeink közül 

 mindeddig csupán Z lob in volt ismeretes, melyet Schubert említ fel (iGeolo- 

 gischer Führer an der nördliehen Adria» címíí munkájában. Zlobin falutól 

 délre, a vasúton túl az országút mellett kis kápolna emelkedik, mely mögött 

 kis feltárás van a tithonmészkőben. Ebben a feltárásban hidrozoákon kívül 

 cidarisokat, rrinoideákat s egy rossz megtartású RJiynchonella sp.-t találtunk. 

 A kövületek itt főként felületi kimállások alakjában gyűjthetők, azért nem a 

 legjobb megtartásúak. 



Ehhez hasonló megtartású faunánk van a Lici-mező délkeleti 

 sarkáról, ahol azonban hi>vallok az uralkodók, melyek mellett Diceras- 

 maradványok is mutatkoznak. 



Jóval használhatóbb másik két lelőhelyünk faunája, elsősorban a 

 Z agr a d sk i - vr h lejtőin gyűjtött kövületek. Itt már a kőzet szétütésekor is 

 találhatunk — többször héjas — kövületeket, melyek legnagyobb része leg- 

 alább közelítőleg meghatározható. 



Ilyenek : Rhynchonella sp., Osirea cfr. raslellaris Mun^., Perien acro- 

 rysus Gemm. & di Bl.\si, /'. cfr. poecilographus Gemm. Sí di Blasi ISerinea 

 sp. ind., Oppelifi sp. (aff. succedens Opp.) 



Negyedik lelőhelyünk végül a Visevica. Ezt a lelőhelyet 1911 nyarán 

 Kormos TiVADARral egyik közös kirándulásunk alkalmával fedeztük fel, amikor 

 a Bitoráj felől jövet délfelé Eavnóra, a Zagradski vrh vidékére tartottunk. Az 

 1428 m magas Visevica, e vidék legmagasabb csúcsa a ravnói fensíktól északra 

 emelkedik. Mikor az említett utunkról letérve a Visevicát megmásztuk, közel 

 a csúcshoz sziklntömböt találtunk, mely több kövületet szolgáltatott. ]*]z a kis 

 fauna egészen eltér az eddigiektől, amennyiben főként csigákból áll. Eddig a 

 következő fajokat ismertem fel benne : Artaronina sp. Nerinca cnrpathica 

 Zeuschn. Cerithniin sp. (aíf, C. moreanum Buvign.) Nalica sp. ind., Tvo- 

 clnis sp. 



Amint már a fentebbi felsorolásokból is látható, titlionfaunáink meg- 

 lehetősen eltérnek egymástól. A Zagradski vrh faunájában kagylók uralkodnak, 



