A BRASSÓI PREGLACrÁLIS FAUNA. 35 



Freüdenbeeg szerint' a brassói fauna «tisztán mecliterrán» jellegű. Teljes- 

 séggel érthetetlen azoul)an, hogy Freüdenbeeg mire alapítja ezt a véleményét, 

 hacsak a gyér maradványokkal képviselt sakálra nem? Tekintettel azonban 

 arra, hogy a sakál — mint általában a (<'an/s- félék — • kóborló állat, mely 

 kóborlásai közben nemcsak a pleisztocénben vetődhetett el könnyen hozzánk, 

 hanem napjainkban is többször puskacső elé került már Magyarországon, ettől 

 az egy «bizonyítéktólo el kell tekintenünk. 



A FREUDENBERGtöl és tőlem felsorolt többi faj között eddig egyetlen egy 

 sincs olyan, mely a brassói fauna kizárólagos mediterrán jellege mellett bizo- 

 nyítana, hacsak a Rhinoceros Mercki rokonságába tartozó fíhinoceros roro- 

 noisis-t, és a Canis coronenÚ8-i nem tekintjük ilyeneknek. 



Erre vonatkozólag azonban megjegyezhetem, hogy ámbár a K h i n o- 

 ceros Mercki tényleg déli eredetű állat, ez az eredet még 

 nem bizonyít a brassói orrszarvú mediterrán jellege 

 mellett; annál kevésbbé, mert utóbbi nagyon könnyen 

 helyi rossz-nak bizonyulhat, mely éppen azért különbözik 

 a törzsalaktól, mert eredeti hazájából elkerülve, más élet- 

 viszonyok közé jutott s ezekhez képest módosult. 



Ugyanez az eset áll fenn a franciaországi pliocénből ismeretes Canis 

 Ncí^diersensis (Cboiz.) Blainv. rokonságába tartozó (lanis coroncnsiíi-t illetőleg 

 és még inkább a csarnótai Canis (Cerdocijon) l'etényii Kobmos esetében.^ 

 Mindezek déli, illetőleg délnyugati származású állatok ugyan, amelyek azon- 

 ban — mire hozzánk értek — olyan szervezeti átalakuláson mentek át, mely 

 csakis fejlődő alkalmazkodás útján jöhetett létre, s amelynek révén az eredeti 

 jelleg már feltétlenül elmosódott, 



A Neoniys fissídfus (Pet.) Kokmos a magyarországi pleisztocén fauna 

 legsajátságosabb tagja, melynek származását ma még nem ismerjük, s így 

 erre állatföldrajzi vonatkoztatásokat alapítani ez_ időszerint nem lehet. Ma 

 csak arra az érdekes kapcsolatra kell utalnom, mely e faj brassói és baranya- 

 megyei előfordulása közt fennáll, kiemelvén egyúttal azt, hogy ez az állat 

 Magyarország egyes pontjain, még a fiatal pleisztocénben is élt. Hogy azonban 

 ekkor már kiveszőben volt, azt a Püspökfürdő melletti somlyóhegyi példányok 

 kisebb, elsatnyult termete bizonyítja.*' Ehhez hasonló állat a hundsheimi fauná- 

 ból nem ismeretes. 



TouLA két brassói új faját HItinoceros i(Kronsl(((Hcnsisf> és Canis aKron- 

 stodlt'iisisy) néven nevezte el. Kormos dr. kimutatta, hogy miután Ivi-onstadt 

 nevű város Magyarországon nincs, e nevek tarthatatlanok, s ajánlotta, hogy 

 ezek a fajok a coronensís jelzővel illettessenek.'* Amidőn én jelen munka 

 keretében szintén így használom e neveket, akkor csupán Kormos dr. meg- 

 győző érvelését teszem magamévá. 



■^ TouLA : Diluvialfi Siiugethierreste etc. p. 579. 

 - Kormos dr. : Canis (Cerdocyon) Petényii etc. p. 175 — 178. 

 •' Kormos dr. : Die pleisztocane Fauna des Somlyóhegy etc. p. 605 — 606. 

 '* Kormos dr. : Két Magyarországra vonatkozó őslénytani név helyesbítése. 

 Földtani Közlönv 1912. évf. 2. füzet. 



