S4 TÁRSULATI ÜGYEK. 



koronás alapítványt ajánlott föl a Földtani Társulatnak. Bejelentette továbbá 

 az 191:2 december 4-én megválasztott örökítő s rendes tagokat. 



A titkári jelentés tudomásul vétele után Elnök felkéri Halaváts Gyula 

 m. kir. föbányatanáesos-fögeológust, mint vendéget, bejelentett előadásának 

 megtartására. 



Halaváts Gyula : Adatok az Erdély részi Nagy Medence 

 tektonikájához című előadásában a következőket mondotta: Cholnoky 

 jENŐnek 1912 dec. 11-ikén tartott előadásán nem jelenhetett meg és ezért 

 ezen előadásban elhangzott azon állítására, hogy a medence középtáján a 

 rétegek nem gyíírödöttek, hanem csak a peremén, most reflektálva kijelenti, 

 hogy a rétegek a medence közepén is gyürődöttek. A medence tektonikájának 

 részletes tárgyalása előtt a terület fölépítésében résztvevő képződményeket 

 sorolja föl. Az eredetileg vízszintesen leülepedett képződmények ma már nin- 

 csenek abban a helyzetben, hanem a föld mélyében működő erők nagyon is 

 megváltoztatták fekvésöket. A rétegek településében a legnagyobb változásokat 

 a vízaknai sótömzsnek, mely maga is erősen gyűrött, a mélységbői való erő- 

 szakos feltódulása idézte elő. A sótömzs fedőjét alkotó képződmények, külö- 

 nösen az azt köpenyként körülvevő szarmata rétegek is különböző düléseket 

 mutatnak. Az alsó pontusi agyag települését már kevéssé érte a sótömzs fel- 

 puffadása. Az agyag lapos szinklinálist alkot D-ről É-ra. E-ra azonban törés 

 mentén mediterrán korú rétegek nyomulva föl, elvágják a pontusi rétegeket, 

 ezután DNy-Ek-i irányban a lapos szinklinális ránc szintén megvan. Az alsó 

 pontusi agyag az előbb említett vetődésnél a kontaktuson két meredek ráncot 

 vet. A ráncok csapása ENy-DK-i, amely irány nagyjában megfelel az egykori 

 partvonal irányának, vagyis a ráncok evvel párhuzamosak. Nagydisznód-Nagy- 

 talmács-nál elüt a medence arculata. Itt a szarmata rétegek nyugodtak és kis- 

 fokkal dűlnek. A pontusi rétegek azonban már szűk szinklinális ráncot vet- 

 nek, majd lapos antiklinális ránc következik és tovább lapos szinklinális ráncba 

 mennek át. A ráncok tengelye itt már nem parallel a parttal, hanem merő- 

 legesen érinti azokat. Tehát a medence felépítésében résztvevő neogéu képződ- 

 mények nemcsak a medence szélén, hanem a medence belsejében a sótöm- 

 zsön túl is erősan ráncosodtak. 



Előadó területének nem egy pontján a mélyben iszapos vizű források 

 fakadnak, melyek az árterek síkjában kis kúpokat emelnek, melyekből víz 

 szivárog. Ezt artézi jelenségnek tartják és előadó csatlakozik e nézethez, mert 

 okát is tudja adni e jelenségnek. A szinklinális agyagáu összegyűl a talajvíz, 

 ahonnan a nagy hidrosztatikai nyomás alatt a legmélyebb részén a területnek 

 kitör és folyik mindaddig, míg az iszapkúp olyan magas nem lesz, hogy a 

 hidrosztatikai nyomás nem képes a vizet fölemelni, mikor is a víz a terület 

 más mély pontján buggyan föl és alkot kúpot. Ennek a szinklinális ráncnak 

 folytatásában Bójától DNy-ra van egy ehhez hasonló forrás, mely már nem 

 épít kúpot, minthogy a hidrosztatikai nyomás Ü pontján van. Ezen források 

 jelenléte, előadó szerint, mindig az altalajban levő szinklinálisra vall. 



Hchai'arzik Ferenc dr. elnök köszönetet mondva az előadónak, megem- 

 líti, hogy a rüszi iszapvulkánoknál methángáz is tör fel, amely a forrást 



