TÁRSULATI ÜGYKK. 87 



1 . TiMKÓ Imre : Talajismereti tanulmányutam Orosz- 

 ország steppein című előadásában elmondta, hogy az elmúlt év nyarán 

 hatheti szabadságot élvezve, az oroszországi styep-nek mint hazánk alföldi 

 pusztáinak öseredetiségóben megmaradt mását tanulmányozta át a woronyeszi 

 kormányzóság területén, a doni kozákság birodalmában, Tambor, Szara tov és 

 Szamára kormányzóságokban, végül az orenburgi kozák földön a Kalmük 

 steppen Asztrachán kormányzóságban s az Ural folyón túl Turgaj, Uralszk 

 tartományokban egész az Arai tóig és Kaka Kum sivatagig. Mindezek a terü- 

 letek nemcsak geológiai felépítésükben, de talaj kialakulásaikban is sok-sok 

 rokon vonást tüntetnek fel hazai viszonyainkkal. Az orosz styep talajának 

 gazdagságát, mely jóval felüllialadja a mi hasonló alkotású mezőségi acélos 

 búzát termő talajainkat, hátrányosan befolyásolja a mostoha klima. A legszél- 

 sőségesebb kontinentális klima ez, melynek nyara 40 — 50" C perzselő 

 melegével ellentétben 30— 4-0°-os téli hidegek járnak. Kevés csapadék és 

 aránytalan eloszlásban mindmegannyi klimatikus mostohaságok, melyek 

 különösen az Ural folyón túli részeken a talaj s a növényzetre való 

 hatásukat annyira éreztetik, hogy ott a mezőgazdaság teljesen háttérbe 

 szorulva, nomadizáló pásztorkodás űzhető csak. E félsivalagi területek 

 sós pusztái a legérdekesebb s legtanulságosabb tanulmányul szolgálhatnak 

 Alföldünk szikes területei kialakulásának megmagyarázásához. Érdekes, hogy 

 e sós pusztákon az orosz államkincstárnak nagyszabású szalinái vannak, így 

 Marinszkij kop-nál Orenburgtól délre G5 wersztnyire és Baszkuncsáknál az 

 asztracháni kormányzóságban. Az aktjubinszki Ural hegység végződéseiben 

 ércek és petróleumelőfordulások vannak. 



Mindmegannyi érdekes s értékes a megfigyelésre. 



Az előadás számos vetített képén az árvalányhajas, délibábos gazdag 

 feketeföld, a styep, a félsivatagi sós puszták, a Brszuki és a Karakum sivatag 

 homoktengere elevenedett meg a hallgatók előtt. 



TiMKÓ Imee élvezetes előadásáért elnöklő másodelnök köszönetet mondva, 

 felkéri Teeitz Péter választmányi tag urat, hogy soron kívül bejelentett elő- 

 adását az 1911. évi porhullásról megtartani szíveskedjék. 



2. Treitz Péter: Jelentés az 1911. évi május 31-én hazánk 

 keleti részén végigvonult porfelhőről című szabad előadásában 

 a következőket mondotta : Az ország természetrajzi viszonyainak egyik saját- 

 sága és jellegzetes vonása az évente ismétlődő porhullás. A normális porhul- 

 láshoz annyira hozzá vagyunk szokva, hogy az fel se tűnik, csak akkor kapunk 

 róla hírt, ha az oly nagymértékű, s a felhő, melyből hullik olyan sűrű, hogy a 

 láthatárt elfedi s a látást gátolja. A porhullás tavasszal és ősszel erösebb, 

 télen és nyáron gyengébb, de azért folyton tart. Hazánk Alföldjét koszorúzó 

 hegyhátak termőföldje nem annyira az alapot alkotó kőzet mállási tényeiből, 

 alakult, mint inkább abból a hulló porból, mely a legfiatalabb geológiai kor 

 tartama alatt még hullott s a lejtőkön és tetőkön felszaporodott. A por szár- 

 mazásra nézve kétféle : egyrésze a nagy sivatagokból származik, mely Afrika 

 és Ázsia közepét foglalja el ; másik s nyilván nagyobb része pedig abból a 

 porból rakódik le, melyet az Alföldről felmelegedeit légáramok hoznak magok- 



