188 HALAVÁTS GYULA 



Az É-i sziuklinális ránc Hasságig terjed, a községtől E-ra azonban egy 

 7 — 19 lióra irányú törés mentén a mediterránkorú rétegek nyomultak a fel- 

 színre s elvágják a pontusi üledéket, melynek rétegei délnek dőlnek, míg a 

 mediterráné diszkordánsan 1 hóra felé 40 fokkal. 



Ezt a települést az 11. ábra teszi szemlélhetővé, mely a sótömzsön át 

 D — E-i irányban van fektetve. 



A mediterránkorú üledéknek ezt a felszínre kerülését tovább való ENy-ra 

 T. EoTH Lajos '^ egészen Szászcsanádig nyomozta és Sorostélynál a kontakton 

 a pontusi korú lerakódásnak egy meredek antiklináL's ráncát konstatálta. 



Ha azonban a sótömzstöl DNy — EK irányban fektetünk metszetet 

 (1:2. ábra), akkor azt látjuk, hogy a sótömzsön túli E-i lapos szinklinális ránc 

 itt is megvan s Eüszig terjed. E községen túl azonban a mediterránkorú réte- 

 geknek Hasságtól E-ra fentebb említett repedés mentében való kiemelkedése 

 megszíínik, mert ezek a rétegek már a pontusi kornak alámerülnek, de érez- 

 tetik hatásukat annyiban, hogy az alsópontusi agyag erősen össze van gyűrve, 

 ép a kontakton két ráncot vet, amint azt Eüsz ENy-i szélén levő árokban szépen 

 látjuk. A községtől K-re lévő völgynek fenekén még megvannak a mediterrán- 

 korú rétegek, a felette lévő alsópontusi agyag 3 hóra felé 40 fokkal dől. 



Tovább nyomozva rétegeinket EK felé, Szászvesződtől K-re a messziről 

 föltűnő vízmosásban megtaláljuk az alsópontusi agyagot igen jól föltárva, mely 

 itt 4 hóra felé 8 fokkal dől. Majd az ezzel párhuzamosan futó K felől követ- 

 kező völgyben találkozunk vele, ahol azonban három ráncot vet. Lefelé haladva 

 a völgyben, egy vetődés mentén újra a felszínre jut, s itt rétegei 4 hóra felé 

 5 fokkal dőlnek. 



A tárgyalt területen a ráncok csapása átlag ENy — DK-i, ami kb. meg- 

 felel az egykori part irányának, vagyis a ráncok ezzel párhuzamosak. 



Elütő ettől a nagydisznód — nagytalmácsi medencerész arculata. (13. ábra) 

 Nagytalmácsnál a mediterránkorú breccsia, konglomerát és dacittufa meg a többi 

 rétegek nyugodtan, táblásán feküsznek s rétegei átlag 3 hóra felé 5 — 10 fokkal dől- 

 nek. Amint azonban a fedőben jelentkező pontusi korú üledékbejutunk, a nyugodt 

 településnek vége, s mindjárt a kontakton az alsópontusi agyag egy szűk szin- 

 klinális ráncot vet, melynek DNy-i szárnya 2 hóra felé 25 fokkal, EK-i szárnya 

 pedig 14 hóra felé 25 fokkal dől. Aztán egy laposabb antiklinális ránc jelent- 

 kezik, melynek EK-í szárnyában a rétegek 23 hóra felé 20 fokkal dőlnek, a 

 tovább már lapos szinklinális ráncba menve át. Ezt a szinklinális ráncot aztán 

 DNy felé is megtaláljuk, amennyiben Czód táján a dacittufa a czód — nagy- 

 talmácsi út mentén 1 hóra felé 5 fokkal, míg az Untere Hinterbach völgyben 4 

 hóra 25 fokkal dől és a kettő közötti Valea szeratában két helyen sósvíz fakad. 



Erre a lapos szinklinális ráncra meredek antiklinális ránc következik, 

 mely Mohnál, a Hortobágypatak völgyében jelentkezik, s melynek ép a ten- 

 gelyében hömpölyög a patak. Ennek az antiklinális ráncznak DK-i szárnyában 

 a rétegek 8 hóra felé 35 fokkal, míg a DNy-iban 22 hóra felé 40 fokkal dől- 

 nek. Ezt az antiklinális ráncot tovább DNy-ra nem konstatálhattam, ha ugyan 



1 A m. kir. föleit, int. évi jeloiit. l'JOS-ról, 84. 1. 



