190 HALAVÁTS GYULA 



melynek hőmérséke 10 E°. (C12'5 °.). Ez azonban már nem fog kúpot építeni, 

 mert vize árkon át a legközelebbi tóba ömlik. 



Akik eddig a rüszi iszapkiipokról írtak. ^ a víznek ezt a föltódulását ter- 

 mészetes artézi jelenségnek mondják. Magam részéről annál is inkább csatla- 

 Jiozom e nézethez, mert okát is tudom adni. 



Fentebb már előadtam, hogy rétegeink a vízaknai sótömzs és a vesződi 

 Tasúti megállóhelynél konstatált repedés között egy lapos szinklinális ráncot 

 formálnak. A felsőpontusi korú homokos üledékben a csapadékvíz beszivárog 

 az altalajba, itt az alsópontusi korú agyagon a szinklinális legmélyebb részén 

 •{mely a 13. sz. őrház táján van) összegyűl. Itt aztán olyan hidrosztatikai nyo- 

 más alá kerül, hogy — a közlekedő csövek elméletéhez képest — amihez 

 tán még gázok nyomása is járul, a talált hasadékon át a térszín mélyfekvésíí 

 pontján (a 13. sz. őrház táján a völgy 354 m-nyire van a tenger színe 

 felett) a felszínre tóiul, magával ragadva iszapot, melyet krátere körül lerak, 

 kúpot épít mindaddig, míg magassága a hidrosztatikai nyomás pontját el 

 nem éri, amikor itt építő mííködése megszűnik s máshol tör magának utat. 

 Vizünk azonban nem jön nagy mélységből, illetőleg az alsópontusi agyag nem 

 fekszik nagyobb mélységben a völgy talpa alatt, amit bizonyít hőmérséke. 

 mely ennek a vidéknek az évi középhőmérsékéhez közel áll. 



Ugyanennek a szinklinális ráncnak a kelet felé váló folytatásában jelent- 

 kezik Bolyától DXy-ra, már Szelindek határában a Heves thalban egy iszapos 

 forrás, mely azonban azon oknál fogva, hogy itt a völgy talpa magasabban 

 fekszik, mint a Vizapataké, a hickosztatikai nyomás 0-pontja táján nem épít 

 kúpot, hanem csak vizes lágy iszapömlés. 



Általában az ilyen iszapos források és a sósforrások megjelenése mindig 

 arra vall, hogy egy szinklinális ráncz van ott. 



1 J. C. Andrae, Berieht über eine ím Jahre 1851 unternommene geognostische 

 Eeise durch die südwestlichen Puukte des Banats, der Banater Militárgreuze imd 

 Siebenbürgen. (Abh. d. naturw. Geselsch. in Halle. Bd. I. [854] pag. 55.) 



F. PosEPNY, Studien aus dem Salinargebiete Siebenbűrgens. V. Saline Vízakna 

 und derén weitere Umgebung. (Jahrb. d. k. k. g. E -A. Bd. XXI [871], pag. 143.) 



M. SCHUSTER, Die Schlamquelleu und Hügel bei dem Keussner Teicben. ÍVerh. 

 u. Mitth. d. siebenb. Ver. f. Naturw. Jg. XXXII [882], pag. 158.) 



