JEGYZETEK AZ ERDÉLYI ÉRCHEGYSÉG PILISCSÁKLYAKÖ SZIRTZÓNÁJÁNAK TEKTONIKÁJÁHOZ. 193 



és foka azonban úgyszólván lépésről lépésre változik. Szóval azt a konkordáns 

 települést, amelyet Herbich az említett szelvény szerint a két képződmény 

 között föltételez, mindenesetre csak hipotetikusnak kell tekintenünk. 



Ha annak a fölfogásnak van igaza, amely ezeket a szirteket általában 

 júrakorinak mondja, akkor — tekintettel azon mészkődarabokra, amelyeket a 

 Csáklyakő alá dűlő konglomerátumban megtaláltam s amelyek petrográfiailag 

 azonosak a Csáklyakő és Tarkő mészkövével — a Pilis-Csáklyakövonulat rá 

 van tolva a fiatalabb (kréta) homokkőre, illetve konglomerátumra. A Herepei 

 és Herbich felfogását pedig, hogy t. i. ez a mészkővonulat felső neokomi 

 (Caprotina) mész, csak kövületek alapján lehetne eldönteni. 



Kelt Székelyudvarhelyen 1912 október hónap 1 én. 



ÜJ PHOLADOMYA A MIOCÉNÉBŐL 



írta Pávai Vájna Ferenc dr.* 

 — A 14—17. ábrával. — 



Főnököm, dr. Böckh Hugó főiskolai tanár, m. kir. főbányatanácsos ur két 

 hatalmas pholadomya köbéire hívta föl a figyelmemet, amikor ennek az évnek 

 tavaszán, az ásványföldtani tanszékhez kerültem. Ezeket a pholadomyákat 

 BöcKH annak idején Verdniktől D-re gyűjtötte, a vasút Ny-i oldalán levő mész- 

 égető kőfejtőjében, a 231 m-es ponton, lajtamészkőből. 



További érdeklődésem folytán dr. Vadász M. Elemér egyetemi tanár- 

 segéd volt olyan szíves és egy hasonlóan óriási példányt bocsátott rendelkezé- 

 semre a tud, egyetemi őslénytani gyűjteményből, amelyet dr. Schréter Zoltán 

 na. kir. geológus még mint egyetemi hallgató gyűjtött a kemencéi szintén 

 lajtamészkőből. Ujabban a m. kir. Földtani Intézet gyűjteményében akadtam 

 egy mindenikDél erősebb Panopaea sp.-ként kiállított példányra szintén. Kemence 

 •előfordulási hellyel (Hont m.) 1884-ben Schafakzik professzor gyűjtötte. Az 

 intézet igazgatóságának szíves engedelmével ezt is megvizsgáltam. 



Ez idő szerint tehát öt példányban két különböző termőhelyről isme- 

 rem ezt az állandó jellegekkel felruházott, minden általam leírásban ismert 

 pholadomyánál sokkal nagyobb fajt, a felső mediterrán üledékekből. Mert 

 aránylag megnyúlt alakkal van dolgunk és mert a héjak hátsó pereme élesen 

 lemetszett, a köbéinek nag}'jából általános trapéz alakja van. Az egyik 

 BöCKH-féle egészen ép példányon (14 — 15. ábra) megfigyelhetően a héjak közül 

 a balteknő kissé nagyobb. A búb kevéssé, de azért észrevehetően kiemelkedő 

 s a héjaknak csaknem a mellső részén foglal helyet ; oldalról nézve éles tompa - 



* Előadta a Magyarhoni Földtani Társulat 1912. évi december 4-én tartott 

 szakülésén. 



